24 
pero había arrelat fondo, perque si be ell era persona poch 
comunicativa, lo feya sumament simpàtich sa esmerada edu- 
cació y gran modestia. 
Ens varem coneixer per primera vegada é l' estíu de 1900 
— en las alturas del Montseny, ahont jo cassaba, comensant à 
posar en préctica las mevas aficións, en las que había sigut 
iniciat per l' inolvidable Cuní, y ell feya lo mateix, seguint 
sa inveterada costúm, al trobantse per primera vegada, fora 
de un Haugé saludo, res eus diguerem, continuant cada hú la 
seva tasca fins à l' hora de dinar, en que donant treba 4 les 
nostres aficións varem comensà les mutues relacións que con- 
tinuaren sumament cordials fins al día de la seva mort. 
Jo no he conegut, ni crech possible existeixi, altre per- 
sona més apassionada per l' entomologia: per ella 's pot dir 
que s' oblidaba fins dels de casa, puig no hi habían díes de 
festa, passats los tres mesos de rigurós hivern, en que ell no 
sortís ú cassar, y lo mateix hi sortia lo día del seu Sant que 1 
día de Nadal: tots los díes li eran iguals mentres no hagués 
d' anar é la oficina, y més d' un cop m' había dit que sols 
desitjaba esser richl per pogut anar més seguidament. 
De las 24 horas del día n' estaba 8 4 la oficina, 8 ó 10 cum- 
plint las sevas obligacións materials ó socials, y El resto, ó bé 
classificant ó examinant els insectes. Jo frequentaba la seva 
casa y haig de confesar que may hi entraba que no 'l trobes 
ab la capsa, las pinces y la lente en la mé. Fins en la seva 
darrera malaltia, que li durà 9 mesos, si res l' alegraba, al 
menys durant els principis, quan encara concebía esperances 
de curarse, era la conversació sobre las excursións que jo 
anaba fent y les meves troballes. 
Després de patí lo increible passà millor Las morint 
conforme 4 les seves conviccións, cristianament, lo de 22 de 
Juliol del any present é las nou del matí, víctima d' un tu- 
mor al mediasti posterior. (A. OC. S.) 
Barcelona, Desembre de 1904. 
