40 INSTITUCIÓ CATALANA D'HISTORIA NATURAL 
gatet y dues ratetes, tots tres mamant. Tota extranyada de sem- 
blant quadro, corre à explicarho al veinat, qui se la va escoltar ab 
rialles d' incredulitat, habenthi qui retregué lo ditxo: En aquest 
a coi 
mon tot pot ser, menos que una rata fassi niu ú la cúa d' un gat : 
viu Picada de passar per embustera, torna à dalt y baxa lo cove 
ab la cria dins pera convencer als burletes, que aquesta vegada no 
pogueren menos de creure lo que veyen sos propis ulls. 
Ab l'objecte de que la gata no s' afaquís massa va tréurerli 
una de les dues rates, la que llensà juntament ab les quatre que 
havien quedat en lo niu. Rata y gatet varen anar crexent, por- 
tantse la gata com à dida tan.bè com pogués ferho com ú mare, ja 
que si se li treya la rata del cove y se li portava à fora al carrer, 
sortia ella desseguida al darrera y agafantla ab la boca se V entor- 
nava al cove. Los dos germans de llet passaven lo temps jugant 
l'un ab l' altre, primer dintre lo jés, quan encara eren petits, Y 
després à fora, quan ja varen ser mes grans. Aquestos jochs eran 
sempre inocents ea un principi, pero ab lo temps varen crexer les 
