Kindle cliniin 
Mn det voxende archeologiske Materiale efterhaanden har magtet at 
udfylde de bratte Overgange, som man engang antog at have adskilt de ældre 
Kulturperioder i Norden, har det endnu ikke lykkedes at bringe tilstrækkelig 
Klarhed over den forhistoriske Tids Afslutning eller paa en tilfredsstillende 
Maade at belyse Forholdet mellem de nordiske Oldsager fra den saakaldte ældre 
og yngre Jernalder. 
Gjennemgaaende og iøinefaldende er Uligheden mellem de fra disse 
Tidsaldere i Norden bevarede Gjenstande, paa samme Tid som Fundene fra den 
yngre Jernalder indbyrdes viser en saa stor Ensartethed i Gravgods, at man 
hidtil forgjæves har søgt at finde en sikker Ledetraad til Bestemmelse af deres 
indbyrdes Alder. 
Overgangsfund ere ligesaa sjeldne som Overgangsformer. 
Tiden for disse nye Oldsagstypers Optræden i Norden har længe været 
omstridt. Den Dunkelhed, der hviler over Vikingetidens Indledning og det nær- 
mest foregaaende Tidsafsnit, har givet Spillerum for vidt afvigende Meninger. 
Imidlertid er efterhaanden Grændsen bleven trukket nærmere og nærmere ned. 
mod det 8de Aarhundredes Slutning, og da Hedenskabets Gravskik blandt 
Nordmændene maa betragtes som ophørt ved St. Olafs Død, kommer altsaa 
samtlige norske yngre Jernalders Fund til at falde indenfor et Tidsrum af ikke 
stort over 200 Aar. Og dog tilhører over Halvparten af alle i Landet fundne 
Oldsager denne Kulturperiode. 
Dette rige archeologiske Materiale er især hentet fra de norske 
Vikingers Grave. 
I Danmark og Sydsverige ophører Anvendelsen af Gravhauger saa 
godt som ganske allerede ved Jernalderens Begyndelse, og lige fra Afslutningen 
af den romerske Periode af ældre Jernalder er Gravfund sjeldne, saa sjeldne, at 
der er lange Tidsrum, om hvis Gravskik man er saagodt som ganske uvidende. 
I Norge derimod synes Gravhauger at have været opførte gjennem hele Jern- 
alderen, og i den yngre Jernalder, Hedenskabets Slutningstid, tiltager Antallet af bevarede Oldtidsminder saa stærkt, at man 
fra den forholdsvis korte Vikingetid kan paavise flere Gravminder og Fund end fra alle de mange Aarhundreder, der ligger 
mellem Landets første Bebyggelse og Vikingetogenes Begyndelse. 
Efterat Karl den Store havde standset sine blodige Omvendelseskrige ved Eideren, udviklede sig den yngre Jernalder 
i Norden. Uligheden i de bevarede Mindesmærkers Fordeling, i Forbindelse med iøinefaldende lokale Karaktereiendommeligheder, 
synes imidlertid at maatte vække Betænkeligheder ved at benytte den yngre Jernalders Fund som Fællesmateriale. 
De som Vignetter vedføiede Fremstillinger er hentede fra den saakaldte »figurale« Portal fra Hyllestad Kirke i Univ. Saml. Se nærmere Forkl. 
til Tab. VIII, bag i Bogen. 
