Fig. 1. 
Sværd fundet paa Thorsthvet | 1 a. Den øverste Del af Klingen med Indskrift. 1/,. 
i Hedrum ved Laurvik, 10. Klingens anden Side med indlagt Merke. 1/,. 
sandsynligvis i Haug. | 1c. Tværsnit af Klingen. '/, 
IB. M. No. 882. 
Tvæegget Sværdklinge med afbrudt nøgen Tange og forsætlig afhugget Od. 
Største Bredde 0.054. Klingens Kjærne er af traadformet Jern, dækket med et jævnt glat Belæg af Jern eller Staal. 
Eggene ere særskilt tilsveitsede. 
Ulfberht-Mærkets Tegn ere indlagte med stor Nøiagtighed tværs over Hulranden. De indlagte Stykker ere af regel- 
mæssig flettet Masse, der ved Fladhamringen viser smaa dobbelte Halvkredse langs alle Yderkanter.  Ornamentet paa Bagsiden 
Ge GE ‘liggende Kors i en Firkant med 4 rette Tværstreger foran og tre bag. Ogsaa disse Indlægninger ere af samme Slags 
som i Bogstavtegnene men mere medtagne og mindre nøiagtige. 
Fundet i 1845 sammen med en Jernøx. 
(Ge im, Pod, 5, Jor og IL, 18, ML, S, 139) 
Ved Hudrum laa Sciringssal, Ynglingestammens Hovedsæde paa Vestfold, og paa Ottars Tid en vigtig Handelsplads. 
Senere flyttedes Hovedsædet til Sæheimr (Sem). 
ig. 2. 
roret Er fra | 2 a. Den øverste Del af Klingen med Indskrift. 14. 
Hellebust i Viks S., Indre 2b. Mærke indlagt paa Klingens anden Side. 1/3. 
Holmedal, Søndfjord. | 2c. Tværsnit af Klingen ner Hjaltet. 14. 
B. M. No. 165. 
Tvæegget Sverd med rette Hjalt. Klingens Længde 0.735, beskadiget ved Odden, ligesom Knappen mangler. 
Klingen er 0.053 bred ved Roden og aftagende mod Odden. Indrehjaltet, jævnbredt med spids-ovalt Tværsnit, er 
0.092 langt og har, ligesom det kortere men bredere Yderhjalt, været prydet med et tætriflet Broncebelæg. Tangen er kraftig. 
Afstanden mellem begge Hjalt 0.1. Midtranden ophører 0.14 fra Odden, der løber spidsere end sædvanligt. I Hulranden 
paa den ene Side af Klingen nær Hjaltet er indlagt Ulfberht-Navnet med Initialkors og paa den anden Side et rudet Orna- 
ment med to rette Tværbaand ved hver Ende indenfor Dobbeltrammen. De indlagte Tegn synes at have været af blødt Jern, 
idet de delvis ere fortærede, saaledes at Trækkene nu ere fordybede. 
Funden 1832 ved Rydning; Stedet ligger ved den øverste Ende af Vigsvandet i en høi Fjelddal. 
Sammen med Sværdet var nedlagt: 
En Spydspids 0.63 lang (den største i Museets Samling) med fremstaaende Hager paa Skaftholderen, men stærkt forrustet, 
To velformede, brede Øxeblade, 
Fire Pilespidse, 
En Skjoldbule, 
En Hvæssesten, 
To Bidselringe og en Spore, 
En Sigd, 
En liden Tværøx og en Hammer, 
Et Skrinbeslag og en liden Vægtskaal af Bronce, 
Et Stegespid. 
De fleste af Oldsagerne har Glødningsskal, men har ikke været forsætlig ødelagte. 
(Ula 1, S 75 NL PG, Ss 48% ib. 18 ML, Ss ne): 
Fig. 3. 
Haugfundet Sværd | 
fra Holden i Hevne, 
Nordmere. 
B. M. No. 2695. , 
Et i tre Dele brudt og ufuldstændigt tvæegget Sværd med ret Indrehjalt, fundet 1869—70. Disse Sværdstykker 
samt en Spydspids med Længdedamas, en Øx og diverse Jernstykker laa spredte i et Lag af Kul og brændte Ben, men 
syntes ikke at være forsætlig ødelagte før Hauglægningen. 
I den ene Midtrand Indskriften: Ulfberht. 
Indrehjaltet ret med en Sølvknap paa Indsiden og Rester af Sølvbelæg. 
Cfr. Myntfundet fra Vitsø i Hevne (Aarb. 1877, S. 128. L. B. M., S. 190). 
Fig. 4. 
Haugfundet Sværd | 
fra Bale i Balestrands | 4. Brudstykke af Klingen med Indskrift. 1. 
J EG Svære i Yo 
| 3 b. Indskrift paa Klingens ene Side. 1. 
Præstegjæld i Sogn. 
B. M. No. 946. 
Fundet 1823 i en Langhaug, 11 Meter lang og 5 Meter bred, tætved en anden stor Haug kaldet Baldershaug. Paa 
Klingen sees tydeligt Slutningen af Ulfberht-Mærket. Sværdet forøvrigt yderst forrustet. 
Dermed laa en Skjoldbule, et Hugjern, Pilespidse, Jernstænger, en Hammer og en Jernøse. 
By M.S 1700s) 17/7. 
Fig. 5. 
Haugfundet Sværd | 
fra Sæim i Graven, 5 
Hardanger. | 
B. M. No. 3460. 
Et stort og kraftigt Vikingesværd med tvæegget Klinge og spids Knap, der ligesom begge Hjalt har været belagt 
med fint riflet Metal. Yderhjaltet har samme Længde som Knappen, er skyttelformet og ret. Indrehjaltet har samme Form, 
men er lidt længere. 
Klingen er noget bøiet og forsætligen knækket. Tangen er bøiet og vreden saaledes, at Knappen sidder paa skraa. 
Midtranden fortsætter et Stykke opover Tangen. Metalbelægget er delvis smeltet. Ingen Spor af Damas. 
Klingens Længde ca. 0.795. 
Sammen med en Jernring og en stor Sax. 
Cfr. Thomsen: Ryske Rikets grundlåggning, S, 134 — »et Svard fullkomligt öfverensstimmande med det, som 
Montelius afbildade sasom n:r 507 i sina Svenska Fornsaker« og fundet i Grav, sydvest for Ladogasøen. 
Mærke indlagt paa Klingens ene Side. 1/,. 
