Fig. 1. Haugfunden Fil fra Bryn paa Vos. B. M. No. 3987 s. */;. 
Filen er 0.252 lang, firesidet, flad, jevntyk, men bredest paa Midten og med tyk flad Tange. 
Tilhorer det betydelige Fund fra Bryn, (se nedenfor Fig. 3), fra et 5 Alen langt Gravkammer, hvis for den yngre 
Jernalder saa betydelige Dimension stemmer godt overens med en tidligere Beretning fra Horveid paa Vos. (Fornl. 395, Aarb. 
1877, S. 150. Aarsb. 1882, S. 332). Cfr. angaaende Filens Brug ved Sværdfabrikation Theoderichs Brev i Cassiodorus. 
Fig. 2. Haugfunden Hammer fra Grof i Vik, Sogn. B. M. No. 1080. 
Den her afbildede Hammer fandtes 1831 paa Østkanten af en liden Gravhaug (maaske den ene af Brodrehaugene) 
nær Viks Skolehus. Foruden denne og en anden Hammer (Fig. 6) indeholdt dette særdeles rige Fund: Et tvæegget Sværd, 3 
Spydspidse, en Spydpig, et Øxeblad, to Bidselmundbid, to Skjoldbuler, en Sigd, en Ambolt (Fig. 9), en Smedetang, en 
Afhugger (Fig. 8), en Tværøx, et Hugjern, en Fil (Fig. 5) samt diverse andre Levninger. 
Fig. 3. Haugfunden Smedetang med ,Holder* fra Bryn paa Vos. B. M.N». 3987 u. 1. 
Fra samme Fund som Fig. I. 
Tangen er 0.47 lang med krumt Næb og rette Arme. Paa Spidsen af den ene Arm er fæstet en bevægelig Stang 
0.095 lang, paa hvis Indside er 13 runde Smaahuller beregnede paa at modtage den anden Arms tapformede Spids, altsaa et 
»Stængsel« eller »Holder« hvorved Tangen kunde holdes fast, selv naar den blev sluppet af Fingrene. 
Fig. 4. Haugfunden Ambolt fra Stafheim i Kors, Annex til Gryten, Romsdalen. B. M. No. 767. 1/,. 
Den her afbildede Ambolt er kun 0.07 lang. Indkom 1846 sammen med endel andet Redskab, deriblandt Klink- 
hammeren Fig. 7, en Skjoldbule, et Spyd og 4 Pilespidse samt en Bølle. 
It, 185 IML, Ss Leos 
Fig. 5. Haugfunden Fil af Grofsfundet. Odden afbrudt. B. M. No. 1083. 
Fig. 6. Haugfunden Hammer af samme Fund. B. M. No. 1081. 
Fig. 7. Haugfunden Klinkhammer af Stafheimsfundet. B. M. No. 770. (Se Fig. 4). 
Fig. 8. Haugfundet Afhuggerjern af Grofsfundet. EP. M. No. 1082. 
Fig. 9. Haugfunden Ambolt af samme Fund. B. M. No. 1079. 
Angaaende Nedlægning af Smederedskab, se Egils Saga, Cap. 61, om Skallagrims Død. 
Om Smedværkstedernes Udstyr i den yngre Jernalder henvises bl. A. til Annaler for nordisk Oldkyndighed 1858, 
Thiele-Fundet, ved V. Boye, S. 191—200 og Tab. II-IV. 
De interessanteste Vidnesbyrd om den tidligere Middelalders Smedekunst leveres imidlertid af de »figurale« Portaler 
fra Sætersdalen i den norske Universitetssamling — nemlig fra de nedrevne Kirker i Hyllestad og Veigudal. Om disse hen- 
vises til: Nicolaysen, Norske Fornlevninger, S. 259—263 og Norske Bygninger fra Fortiden, 3die Række, S. 5, Tab. X'V og 
XVII, Artillerikaptein O. Blom i Aarbøger 1871 S. 220, Øverland, Norges Historie II, S. 237 & 243, samt Prof. L. Dietrichsons 
Skrifter: Den norske Træskjærerkunst, Christiania 1878, S. 40 ff; om Ornamentiken i de norske Stavekirker, i Tidsskrift for- 
Kunstindustri, 3die Aarg. (Kjøbenhavn 1887), S. 112 ff., og Fortegnelse over norske Kirkebygninger, Christiania 1888, S. 60 
& 62. (Tidsskrift for den evang. luth. Kirke). — G. Storm, Sagnkredsene S. 80. — Se ellers de ovenfor i Texten indtagne 
Vignetter i Træsnit. 
Disse Fremstillinger der i sin Opfatning er overensstemmende med den yngre Edda, uden dog at have kjendt den, 
er altsaa senest fra 1220; da vedkommende Kirker ellers paavises at være yngre end 1180, kan de med et rundt Tal henføres 
til 1200; men Dragt og Rustning, undtagen Skjoldet, turde endogsaa pege paa Forbilleder fra anden Halvdel af det XIte Aar- 
hundrede. — Det er dog rimeligt at den fremstillede Smedeteknik — der hørte Hjemmet til og var saaledes lettilgjængelig for 
Billedskjæreren — er den som brugtes i Sætersdalen ved Aar 1200. Den viser flere Eiendommeligheder der fortjene at frem- 
hæves, nemlig Anvendelsen 
a) af en udpræget Strækhammer (Spidsen desværre nu bortfaldt paa Originalen fra Hyllestad i Universitetets 
Oldsamling), 
b) af en dobbelvirkende Blæsebælg. — Det ethnografiske Museum i Christiania eier et saadant af Tree med to Læder- 
poser, fra det kunstfærdige Negerfolk ved Ogowefloden i Congo: ved at sammenligne begge Redskaber forbauses man ved at 
se hvorlangt mere fremskredne Nordmændene har været i hine svundne Tider. (Cfr. ogsaa: Stanley, det mørke Fastland II, 127). 
c) af noget der maa tydes som en Vindblære, eller Luftregulator anbragt under Loftet, og forbundet med Bælgens 
Pibe ved et vertikalt Rør. Det synes som om denne Blære har været indflettet i Tougværk. Ved en saadan Regulator 
opnaaede man da, at den ved Dobbelbælgen frembragte kontinuerlige Blæst ogsaa blev nogenlunde jevn, en væsentlig Betin- 
gelse for god Smedning, især af kostbare og vanskelige Gjenstande, som Skjoldbuler, m. m. 
Om de andre Mærkeligheder ved Sigurds Rustning bemærkes: 
d) at Sadlen allerede under samme Skikkelse forekommer paa Bayeux Tapetet; 
e) at Hjelmen, vistnok Sadelens samtidige, har Næseskjærm og usædvanlig udviklet Nakkeskjærm (en fornøden 
Beskyttelse for Halsen som ellers beskyttes ved Ringbrynjens Jernhætte, men her vilde være farlig udsat, da Ringbrynjen 
tydeligvis mangler), og at begge disse Skjærme ender nederst i en ellers ganske ualmindelig Løkke eller Krølle; og 
f) at Skjoldet er det eneste i Fremstillingen der turde pege paa anden Halvdel af XIIte Aarhundrede, da dets Form 
stemmer saa godt overens med Skjolde fra Hortus Deliciarum af 1175, Herrad von Landspergs nu tabte Manuskript. 
Rimeligt er at Bondekunstnerne have udstyret »sine gamle Venner: (L. Dietrichson, Orn., S. 117), fra den bekjendte 
Sagnkreds med Reminiscentser fra lidt forskjellige Tidsaldere, for Størstedelen laante fra ældre figurlige Fremstillinger, maaske 
nærmest Figurmanuskripter; dette forklarer lettest de tilsyneladende Inkonsekventser der lade sig iagttage i de omhand- 
lede Billeder. 
(Udg. Anm.) 
