30 ÖDLÖR. 
införd med hölass från någon skogstrakt. Äfven skall - 
hon förekomma bland porsen på Skanörs ljung (v. DöBEn). 
LInsk har sett henne vid Upsala och i Luleå 
Lappmark; äfven jag har henne (genom Magister S. 
HaARrRDins vänskapsfulla meddelande) från Luleå Lappmark 
och sjelf har jag tagit henne (den 21 Juli 1826) på 
fjället vid sidan af Hallingdalen i Norrige, ett par hun- 
dra fot öfver tallens vegetations-gräns; således går hon 
upp i björkens och videts region"), hvilket antyder 
att hon måste förekomma ganska långt uppåt norden. — 
Efter allt detta inser mon lätt att Skogs-ödlan i det 
bergiga och skogbeväxta Skandinavien är vida mer 
allmän och vida mer kringspridd än Sandödlan, som dock 
icke heller är sällsynt. Skogsödlan är liflig och lätt 
i sina rörelser och hon springer med större snabbhet 
än Sandödlan. Hennes långa och tjocka stjert under- 
hjelper, genom sin ringlande rörelse, hennes lopp, och hon 
fortskaffas lika mycket genom den, som genom de korta 
svaga benen. — Från sitt gömställe under vintren fram- 
kommer hon tidigt om våren och visar sig ute ända 
till sent på hösten, under den varmare delen af dagen, 
då vädret är vackert och solen skiner. 
Födoämnen: Äfven denna Ödla lefver af smärre 
insekter, isynnerhet flugor och dagsländor, på hvilka 
hon störtar sig med ännu större snabbhet än Sand- 
ödlan. Också förtär hon Skalinsekter och Larver; i 
dem man öppnar, finner man ofta magen fullproppad 
af dessa insekter. 
Fortplantning: Skogsödlan lägger icke ägg, som 
föregående, utan likasom Ormslån, Huggormen och nå- 
gra fiskarter, behåller hon äggen inom sig till dess un- 
garna äro fullt utvecklade, då ägghinnan sönderbrister 
+) Jemf. Skand. Fauna, Andra delen, 1:sta bandet, sid. XVI, 
. 2dra bandet sid. 104. 
