SKÖGS-ÖDLA. 31 
och vanligen qvarblifver i äggledaren så att ungen fram- 
födes lefvande. Äggen äro derföre icke hos denna, som 
hos föregående, omgifna af ett tjockt pergamthtariadt 
skal, hvilket icke behöfdes för deras skydd, men af 
en ganska tunn hiuna, som lätt brister vid födselakten. 
Stundom skall dock ungen -framkomma omgifven af 
denna hinna, hvilken han då straxt efter födseln sönder- 
sliter. — Man har någon gång funnit de nyss födda 
ungarna hos modren och deraf dragit den slutsats att 
hon ej helt och hållet är i saknad af en instinkt, som 
liknar moderskänslan. Troligen kommer dock deras 
iakttagna samvaro blott deraf af modren så väl efter 
som före födandet, qvarblir på samma ställe och att 
de nyss födda ungarna nödgas af svaghet någon 
" tid qvarstanna der de blifvit framfödda.” Man har al- 
drig märkt att modren söker försvara dem eller eljest 
visar. dem någon omvårdnad eller tillgifvenhet. De ny- 
födda ungarna äro helt utbildade; de kunna genast springa 
och sjelfve söka sin föda. De äro redan kring 11 
t. långa och synas mer enfärgadt mörkbruna. Smånin- 
gom märker man en rad af oceller, blekare prickar 
omgifna med svart, långs hvardera ryggsidan. Fjällen 
på ryggen synas små och kornade; stjertens fjällrin- 
gar undertill spetstandade”F). 
Fördomar: I Norriges fjälltrakter, der denna Ödla 
anses vara giftig och derföre af Allmogen afskys, brän- 
nes hon till kol, hvilka stötas och gifvas korna in mot 
svulst, som tros komma af hennes bett. Ungefär sam- 
+) I en hona som dödades i Juli funnos nära utbildade, ehuru 
ännu färglösa (hvita) ungar i äggen. De lågo i ring med no- 
sen mot svansroten och svansen i krets åt sidan; i denna 
krets lågo bakbenen. Ögonen stora svarta nrg rund pu- 
pill; munspringan med en sänkning under ögat; 2:ne märk- 
bara upphöjningar öfver nacken; benen och törn redan ut- 
vecklade. 
