HUGGORM. 57 
hos hannarna, och hos honorna från 130-28 till 
150-+-33 (Se Schleg. p. 593). 
Färgen: Långs ryggen från nacken till stjertspet- 
sen löper ett på sidorna tantadt band af mörkare färg 
än grundfärgen; på dess sidor står en rad af rundak- 
tiga eller kantiga fläckar. Hufvudet ofvan mörkt, bak- 
till med ett åt hvardera sidan böjdt band. I den vin- 
kel som häraf bildas ingår ryggbandet. Ett svart streck 
från ögonen långs tinningarna till halssidan, fortsättes 
på kroppssidorna i den nämda fläckraden. Långs öfver- 
käkskanten en rad af 3—7 blekare, stundom hvitakti- 
ga fläckar. Undra kroppsdelarna merendels blyfärgade, 
stundom spräckliga. 
Hannen är till färgen oftast olik honan. Dess 
grundfärg stundom hvit, isynnerhet kort efter hudfäll- 
ningen; derefter mer eller mindre gråaktig, stundom 
- dragande i brunaktigt. Teckningen långs ryggen svart; 
äfven undre kroppsdelarna mer eller mindre svarta, un- 
derkäken och strupen stundom gulaktiga eller spräckli- 
ga och en mindre fläckrad af samma färg, långs hvar- 
dera kroppssidan. Iris röd. Hann-ungen liknar ofta 
den gamle hannen. | 
Honan, yngre, rödbrun med ryggbandet och sido- 
fläckarna mörkare bruna, stundom sotfärgade; läppar- 
na, underkäken och stjertspetsen inunder gula; iris gul - 
(Coluber chersea T.n.). 
Hos äldre Honor är grundfärgen gråaktigt mörk- 
brun med svartaktig teckning; läpparna hvitaktiga; un- 
dra kroppsdelarna ofta spräckliga. 
Ungarna af honkönet äro blekt gråbruna med 
mörkare brun teckning; läpparna hvitaktiga eller gul- 
aktiga; stjerlspetsen inunder gul; bukplåtarna blygrå 
eller olivgrå. 
Varierar tillfälligtvis : Helt svart, med 5—96 hvita 
fläckar långs öfverkäksbrädden. (Coluber Prester Lin). 
