SANDÖDLA. 23 
Den öppning, som bäcknet nedtill bildar, är bredt- 
hjertformig. Os femoris: öfra hufvudets ledyta aflång går 
mycket högre upp än trochanter; undra hufvudet har, liksom ; 
foglarnas, på utsidan en afsats, hvari upptages öfra ändan 
af fibula. Tibia och Fibula gå lika högt upp och deltaga 
(liksom hos foglarna) begge i articulationen med Femur; 
begge räta, vid ändarna tjockare. Ossa tarsi,; metatarsi; 
phalanges digitorum ha samma antal leder som frambe- 
nens. 
Vistelseort och lefnadssätt: Sandödlan förekom- 
mer i södra och medlersta Sverige. Jag har tagit 
henne i Skåne på mångfaldiga ställen, t. e. på de san- 
diga åkrarna och ängfälten nära Östersjöstranden mel- 
lan Ystad och Trelleborg: vid Nöbbelöf, Torp m. m. 
i buskmarken vid Fåägelsång nära Lund, på skogslät- 
ter bland enbuskar vid Hör och Billinge m. fl. Dere- 
mot förekommer hon, enligt Baron v. DöBeEn, icke i de 
skogar, som omgifva Börringesjön. Äfven har jag träf- 
fat henne i Blekinge, samt i Halland vid Fröllinge o. 
s. v. Huru långt hon träffas mot norden är ännu ej 
bekant, men säkert är att hon ej finnes så nordligt 
som Skogsödlan , och lika säkert är att hon går 
längre åt norr än Mur-ödlan (Lacerta muralis) som 
ännu icke är funnen i Skandinavien, men må hända fö- 
rekommer i dess östra trakter. 
Sandödlans vanligaste tillhåll är högländ, torr och 
sandig mark, vid skogsbryn och bland låga glesa bu- 
skar, der hon döljer sig bland torra löf, eller i ett hål 
i jorden, under en tufva eller mellan trädrötter; äfven 
på sandfält, der hon springer bland rågen eller det 
glesa gräset. I bergiga trakter skall hon aldrig före- 
komma. Sandödlan är mycket skygg och döljer sig 
så snart hon märker någon fara. Hon springer tem- 
ligen snabbt, ehuru ej med samma lätthet som Skogs- 
ödlan. Under loppet ligger stjerten på marken och 
ringlas åt sidorna liksom Snokens kropp då han löper; 
