12 KÄRRSKÖLDPADDA. 
siga klor; käkarna öfverdragna med hornhylsa. Hit- 
hörande arter uppehålla sig i kärr och annat sött vatten. 
Vanlig Kärrsköldpadda (Emys lutaria Bonap.). 
Artm. RByggskölden oval, föga kullrig, svartak- 
tig med gulaktiga punkterade strålformiga streck; svan-. 
sen mer än en tredjedel af ryggsköldslängden. Längd 
6—8 tum. 
Anm. De yngre hafva en kant eller köl långs ryg- 
gen, hvilken hos de äldre försvinner. De gamle hafva ryg- 
gen långs midten platt (Se Vetensk. Acad:s Handl. 1839 
tab. III. fig. 1—2). ; 
Synonymi: 1) Den lefvande: Emys lutaria, BONAPARTE Ico- 
nografia della Fauna Italica Fasc. XI (med två förträffliga figu- 
rer). — Emys lutaria MErRrk. Syst. Amph. p. 24 n. 14 (innefattar 
flera arter). —- Testudo lutaria och Test. orbicularis Lin. Syst. 
nat. I. p. 331, 352. — Testudo europea SCcHoEPFsS Naturgesch. 
der Skildkr. pag. 1. Tab. 1.— Emys europea SCAWEIGG. Königsb. 
Arch I. p. 305. — BrRAnptT und RatzEBURG Medic. Zool. I. B. p. 
182. pl. XXI — Cisludo europea DUMER. et Bier. Hist. nat. des 
Reptiles Tom. 2. p. 220 
2) Deu i Sverige fossila: DALMAN, Vetensk. Acad:s Handl. 
1820. II. p. 286. tab. VI. och VII. — Ninsson, Vetensk. Acad:s 
Handl. 1839. p. 194. 
Vistelseort m. m. Denna söttvattens Sköldpadda 
förekommer isynnerhet i de södra och mellersta delar- 
na af Europa, i Gr-kland, Italien, Spanien, Portugal, 
Frankrike, Österrike, Ungern, Schlesien och Polen samt 
i Bäjern och andra länder af Tyskland, ända upp i 
Preussen, i Mark Brandenburg och Mecklenburg ända 
upp vid Rostock. Hon vistas helst i sumpiga och kärr- 
aktiga trakter i stillastående vatten, hvari vattenväxter 
finnas, i sjöar, dammar och träsk, vid hvilkas botten 
hon uppehåller sig i gyttjan; stundom ser man henne 
dock vid vattenytan; men hon är skygg och döljer 
sig då någon nalkas henne. Hon lefver hufvudsakli- 
gast af insekter, snäckor, musslor och maskar; äfven 
