6 INLEDNING. 
befröas de efter att de blifvit lagda. Hos en del ut- 
kläckas äggen inom modrens kropp, och hos dessa äro 
de omgifna af en tunn hinna, som brister under föd- 
slen t. e. hos Lacreta vivipara, Anguis fragilis, Co- 
luber levis och Vipera Berus bland våra inhemska. 
Dessa föda således lefvande ungar. Hvad yttre kön- 
skilnaden hos Amphibierna beträffar, så är hannen van- 
ligen mindre och vackrare tecknad än honan. 
Nervsystem och Sinnesorganer äro mindre ut- 
vecklade än hos de föregående djurklasserne: hjernan 
består af 3 efter hvarandra liggande nervknutar. De- 
ras lifsfunctioner äro också långt mindre beroende af 
hjernan än hos Däggdjuren och Foglarna. De lefva 
och visa villkorliga rörelser långt efter att hufvudet 
blifvit skildt från kroppen. Ögon finnas hos alla in- 
hemska, yttre öron finnas aldrig, men väl ofta yttre 
öronöppning, öfver hvilken trumhinnan ligger, vanli- 
gen jemnt med yttre huden, stundom något fördjupad, 
Endast Grodorna hafva högljudd stämma, likväl, 
med undantag af Hyla, blott under fortplantningstiden, 
likasom (i vildt skick) Hönsen bland foglarna och Idis- 
larna bland Däggdjuren. Alla andra Amfibier äro an- 
tingen stumma eller hafva de blott ett hvesande läte. 
Alla ymsa hud flera gånger om året, somliga i vatt- 
net styckevis, andra lägga den på landet, stundom hel, 
efter sig. - 
ägg och försvarar dem med raseri om någon nalkas för att 
plundra boet. LC Institut 1841. n:o 344 p. 244. I Europas 
tempererade och kalla klimat hvarken rua eller vakta Rep- 
tilierna sina ägg, hvilket endast, efter uppgifter, inträffar i 
heta zonerna. Hos oss använder naturen andra medel för 
: samma ändamål; äggen behållas hos de flesta inom modrens 
kropp tills de blifvit utkläckta — och således kan honan an- 
ses vakta dem ännu sorgfälligare än om hon lade dem un- 
der sig. Af våra Skandinaviska Reptilier är det blott Sand- 
. ödlan och Snoken som lägga ägg. 
