60 ORMAR. 
der ögats frambrädd. "Den begränsas långs sidorna af en 
rad af fina likstora tänder, som sitta långs gombenen. Vid 
utsidan af dessa tandrader ligger en baktill öppen hylsa af 
huden , i hvilken gifttänderna ligga dolda. Luftstrupen kort 
öfvergår småningom och oförmärkt i den långa trinda ihåli- 
ga Lungan, som på inre sidan visar en cellulös och spongiös 
textur med undantag af ett streck långs undra sidan som bi- 
behåller luftstrupens textur, är tunnt och består af täta brosk- 
artade tvärringar. Hjertat ligger 5—6 tum från nosspetsen i 
en hjertsäck, har 1 hjertkammare och 2 förmak af hvilka det 
högra är störst. Hjertspetsen ligger i en ingröpning af Lef- 
vern. Denna är lång, nedtill trind, ofvan plattad, odelad, slu- 
tas i en spetsflik vid högra sidan af ändan. Matstrupen starkt 
uttänjelig, invändigt försedd med långsfållor, öfvergår små- 
ningom i magen, som är vid och bildar ett litet knä vid pylo- 
rus. Gallblåsan stor aflångt oval ligger på långt afstånd från 
lefvern. Innanför denna blåsa tätt vid duodenen ligger Pan- 
creas, liten, rundaktig. Tarmen derefter något slingrig, och 
efter djurets tjocklek, vid. Hannens födslodelar: Penis dubbel 
ligger vid sidorna innanför den allmänna öppningen, och är 
vid fortplantningstiden försedd med skarpa, bakåtrigtade 
klolika taggar. De utskjutas ofta då djuret fångas. Sädes- 
gångar; testiklar. Honans äggstockar kring 2 tum långa, 
ligga vid ymse sidor om tarmen, med i rad liggande ägg, 
äro mindre än njurarna och ligga framom dem. Från hvar- 
dera går en äggledare som öppnar sig innanför anus. Nju- 
rarna mycket långa och i yttre kanten med många tvär- 
snitt försedda; den högra går mycket längre fram än den 
venstra. 
Vistelseort och lefnadssätt: Huggormen förekom- 
mer i de flesta länder af det medlersta och norra Eu- 
ropa. I Skandinavien träffas han öfverallt, der lokalen 
är passande, från de sydligaste trakterna af Skåne, ända 
till södra Lappland och motsvarande delar af Norrige. 
Från Luleå Lappmark har jag fått exemplar af sam- 
ma storlek som de Skånska, och år 1816 förvarades 
på Tjöttön exemplar från fasta landet innanför ön. Man 
kan således antaga att han har sin norra gräns mellan 
mellan 66:te och 67:de nordliga breddgraden. Afven 
förekommer han i Finnland, och enligt Ström är han 
icke sällsynt i Söndmör i Norrige. Också träffas han 
