HUGGORM. 63 
glupskt. I fångenskapen låter han svårligen förmå sig 
att förtära något rof; alla de försök som här på Mu- 
seum i detta hänseende blifvit anställda, hafva miss- 
lyckats. I skogarna träffar man stundom Ormens spill- 
ning, bestående i långa valsformiga valkar, mest af 
råtthår och af en lillfingers tjocklek. 
Fortplantning: Man tror att Huggormen börjar 
para sig redan i 3:dje eller 4:de året, men att han 
ej är utväxt förrän i O6:te eller 7:de. Hos oss sker 
parningen i Maj, och i Augusti framföder honan 12—20 
ungar af omkring 5 tums längd. Äggen ligga i ägg- 
ledaren i form af ett raband omgifna af en hinna, 
hvilken under nngens tillvext utvidgas, är tunn och 
sönderbrister under födselakten, så att ungen framfö- 
des lefvande utan att deraf vara omgifven. 
Skada: Den skada Huggormen förorsakar har sin 
grund i dess giftiga bett. Dessa äro dock mindre far- 
liga än man i allmänhst föreställer sig, och jag har, 
oaktadt talrika efterspaningar från alla trakter af lan- 
det, icke erhållit någon enda säkert bekräftad uppgift 
att fullväxt och eljest frisk person dött genom följ- 
derna af Ormbett. Deremot skall det hafva händt att 
barn af 3—4 års ålder, som blifvit ormbitna, deraf afli- 
dit £). Likväl känner jag äfven flera händelser att barn, 
af 9—10 års ålder, som varit ormbitna, inom kort tid 
blifvit fullkomligt återställda. Verkan af bettet måste 
också vara mycket olika efter de olika förhållanden 
under hvilka det tillfogats. En ung fullkomligt frisk 
och stark orm, och som icke nyligen uttömt det i gift- 
körteln afsöndrade giftet, måste under den heta årsti- 
den göra mycket farligare hugg, än en svag och kraft- 
lös Orm eller en som nyss förut genom bett uttömt 
sitt gift, eller under vårtiden, då ormen nyss vaknat 
+») En dylik händelse skall för några år sedan hafva inträffat 
i Gagnef Socken i Dalarna. 
