HUGGORM. 05 
hvilka det utbildade giftet, som är en tunn gul vätska, 
förvaras, tills det utföres genom gången. Nedanför 
sistnämnda sena och i samma rigtning, ligger körtelns 
utförsgång, som ingår i den säck at huden, hvari gift- 
tänderna ligga dolda (sid. 59). Då dessa ligga ned- 
fälda långs gomen, är utförskanalen böjd, men den blir 
rät när gifttänderna uppresas. (Jemf. BrRAnpDT et Rarz. 
Då Ormen vill bita, drager han hufvudet tillbaka, 
så att halsen och framhälften af kroppen blir krum- 
böjd, öppnar gapet så alt begge käkarna stundom lig- 
ga nästan i samma plan, den svarta tvåklufna tungan 
drages tillbaka i sin hylsa, gifttänderna blottas och 
resas upp, derigenom att öfverkäksbenen, som lågo bak- 
åt, bli vertikala (sid. 59) och i ett ögonblick fram- 
slungar han hufvudet, hugger 1 sitt offer och drager 
sig pilsnabbt åter tillbaka för att måtta ett nytt hugg. 
Vid hugget tryckes körteln af sin omgifvande skida 
och giftet pressas således derur in i tanden och går 
långs denna, i kanalen, in i såret. (Tandens kanal är 
egentligen en ränna, öfver hvilken bräddarna slagit sig 
sammans; den är således äfven invändigt klädd med 
emalj). Formen af såret är olika. Hålen efter gift- 
tänderna äro ytterst fina, stundom synes ej mer än ett, 
stundom två, nemligen efter en tand på hvardera si- 
dan, och stundom- ser man fyra stående så här :: 
då två gifttänder från hvardera öfverkäken hafva in- 
trängt. Någon gång har man sett några droppar blod 
uttränga ur såret (BrAnpoT. u. RatzeB. p. 179). — Bet- 
tet skall straxt vara smärtsamt; personer som blifvit 
ormbitna i handen, hafva sagt mig att de känt giftet 
genast verka, och, som de uttryckt sig, springa lik- 
som qvicksilfver uppåt armen. Stället kring såret rod- 
nar och sväller upp. I lindriga fall eller då verksam- 
ma medel genast användas, blifva följderna inga an- 
dra; men i svårare fall ökas svulsten, och efter 5—15 
öd 
Ly 
a 
