68 ORMAR. 
ung qvinsperson, som blifvit biten i foten, hvilket hade 
den följd att hon med största möda kunde släpa sig 
fram till ett närbeläget torp, der hon genast och län- 
ge blef sängliggande ; efter ett halft år såg jag 
henne ännu gå på krycka. Hon blef krympling i all 
sin tid. 
Rådligast är, att om så ske kan, genast anlita 
Läkarehjelp. Cbhblor användt både invertes och utvär- 
tes skall vara ett mycket verksamt medel. Jemf. LeEnz 
anförd af ScHLEGEL p. 35: äfven ÖOrFiuas Toxicologi. 
Nytta och användande: Ormen förtär råttor, 
markmöss, insekter m. m. men den lilla nytta han deri- 
genom kan göra, är på imtet vis att jemföra med den 
skada och den oro han förorsakar, hvarföre han öfver 
allt och på allt sätt bör utrotas. 
Fordom användes ormar 1 medicinen, och detta 
bruk är gammalt. Antonius, som var Läkare hos Av- 
GustuUs, använde dem i fiera sjukdomar; och under NERO 
uppfanns af Läkaren AnpromacHeus från Kreta, Theria- 
ken, som var en sammansättning af en mängd de mest 
olikartade ting och hvaribland äfven ormar utgjorde en 
hufvudsaklig beståndsdel. Detta medikament kom i 
stort rop och användes i de mest olikartade sjukdo- 
- mar. Ännu tillredes det på flera ställen i det södra 
Europa, (isynnerhet i Italien), der Theriak-fabriker fin- 
nas i Neapel, Palermo, Venedig 0. s. v. På sistnäm- 
da ställe användas dertill tusendtals af Vipera Aspis, 
som är allmän i trakterna kring denna stad. Kring 
Neapel infångas Huggormar för samma ändamål af Bön- 
der och bäras lefvande till staden i korgar (SCHLEGEL 
p. 103—104). Invånarne på Alperna och Appenniner- 
na uppsöka Huggormarne i sina gömslen om våren, då 
de äro svagare och mindre farliga, gripa dem med en 
tång vid halsen och kasta dem i en kruka. Så för- 
