LÖFGRODA. 75 
lig af svart och guldfärg; trummhinnan brun; undra 
kroppsdelarna hvita, strupen brun. Sådan är Hannen. 
Honan har hvitaktig strupe. 
Vistelseort och lefnadssätt: Löfgrodan förekom- 
mer i löfskogarna i det södra och östra Skåne. I skogs- 
trakterna vid Högesta, Hörr och Ifvarstofta finnes hon 
i största mängd"); äfven vid Ekeröd, Stenshufvud och 
Esperöd talrikt. Också vid Baldringe, Lindholmen och 
Toppelagård. En gång har jag träffat henne i prest- 
gårdens trädgård vid Nöbbelöf, och Doctor Witt har 
en gång sett henne i skogen upp i Calmare län. Men 
i vestra trakterna af Skandinavien är hon aldrig sedd; 
ej en gång i det sydvestra Skåne. : 
Hon vistas endast i trakter der löfskog och bu- 
skar finnas; på slättbygden förekommer hon aldrig. 
Utom Skandinavien förekommer hon i hela Tysk- 
land, Frankrike, Italien, men icke i England, Skott- 
land eller Irland; äfven träffas hon i södra Ryssland, 
vid Wolga, Tanais och på Kaukasus. Mycket sällan 
i södra Siberien, dock der och hvar i Daurien (PaAur.). 
I Sardinien är hon mycket allmän (CeTtti); kring Paris 
sällsynt (DaAup). 
Ett litet ytterst täckt djur, antingen man betrak- 
tar dess nätta spensliga former, eller dess lifligt gröna 
- färg, eller dess pilsnabba rörelser. Under hela som- 
maren vistas hon på träden och buskarna; isynnerhet 
tycker hon om hasselbuskar och hon förekommer äf- 
ven bland bladen i den höga kronan af större ekar. 
Snabbare än Gräshoppan skuttar hon från qvist till 
qvist,' från blad till blad. Hon är vid denna årstid 
ytterst svår att fånga; ty hon flyktar med långa och 
höga skutt. Dessutom är hon svär att upptäcka, (tv 
hon sitter vanligen vid denna tiden på bladets undre 
sida. Hon har en undransvärd förmåga att fasthäfta 
+) Uppgiften meddelad af Prof. Sundevall. 
