76 GROD-DJUR. 
sig vid föremål. Håller man en Löfgroda i handen 
och ställer sig på en alns afstånd eller mer från ett 
stängdt fönster, och öppnar handen, så tager hon med 
pilens fart ett skutt och sitter i ögonblicket fast på 
fönsterglaset, utan att falla ner. Med lika lätthet 
skuttar hon pilsnabbt fram och fäster sig på undre 
sidan af ett blad eller dylikt. Det sägs att om man 
fångar henne med blotta handen och derefter ovar- 
samt kommer att stryka sig i ögat, så blir en olidlig 
smärta af den skarpa vätska, som hon gifvit från sig. 
Hannarna hafva en gäll stämma, som man får . 
höra under parningstiden och äfven eljest mot väder- 
skifte.  Derunder uppblåsa de strupen till en stor 
brunaktig boll, stundom nästan så stor som hela krop- 
pen. Då en börjar skrika, uppstämma snart alla de 
andra i trakten. Det är likväl endast den aflingsföre 
hannen, som har ett sådant gällt skrik, och aflingsför 
blir han ej förr än i 4:de året. Då man således hör 
någon skrika, kan man vara säker att det är en hanne 
och att han åtminstone är i sitt 4:de år. Då de 
utom parningstiden genom sitt skrik förkunna väder- 
skifte, har man dem stundom i glas i vatten inne i 
sitt rum, och underhåller dem med flugor. Till detta 
experiment duga således endast hannar af minst 3 års 
ålder. : : 
Jag har ett par års tid haft en sådan. Han 
skriker äfven midt under vintren, och utskjuter der- 
vid sin stora bruna blåsa på strupen. : Vanligen sitter 
han på insidan af glaset öfver vattnet, men vidröres 
glaset, springer han vanligen ned och söker dölja sig 
vid bottnen. 
Anm. En natt i början af Februari var kölden ute 
1929, Glaset hvari Grodan förvarades stod i oeldadt rum. 
Vattnet frös då i glaset till en del; men Löfgrodan, som 
satt till hälften öfver, till hälften under den frusna vatten- 
ytan, visade dock tecken till lif och qvicknade vid igen, 
då luften blef uppvärmd. Följande natten frös vatlnet 
