VATTENGRODA. Ti 
ännu mer och grodan, som var deri infrusen, visade ej 
tecken till lif. Jag satte henne i fönstret i ett eldadt rum 
och efter några timmar qvicknade hon vid, kröp upp på 
sidan af glaset och hade ingen olägenhet af att ha blifvit 
infrusen i is. Man jemföre hvad jag anfört sid. 8. 
Födoämnen: Löfgrodan lefver af myggor, flugor, 
fjärilar och andra insekter samt insektlarver, hvilka 
hon mest bortsnappar från trädens blad; och efter 
dessa håller hon jagt i buskar och trädkronor; men 
hon griper dem med käkarna, liksom Ödlorna, och icke 
med tungan, som Grodorna. 
Fortplantning: Denna inträffar i slutet af April 
eller i början af Maj och för sig går i vattnet, lika- 
som hos alla våra andra Batrachier. Sedan honan 
lagt sin rom, hvilken liksom Källfröns, lägges i kla- 
sar, ecch hannen befröat den, begifva de sig upp bland 
trädens löf och fånga insekter. Vintren skola de till- 
bringa på våta ställen i gropar och vid källsprång. 
Då man först hörer deras skrik, kan man vara säker 
att vårvärmen börjats. ? 
Slägtet: Vattengroda (Rana Lin.) 
Tårna slutas trinda, utan utvidgning; framtårna 
skilda, baktårna förenade genom hel simhud; frum- 
hinnan bar, synlig; tungan bandlik, fästad med främre 
ändan vid underkäksgrenarnas förening, för öfrigt mest 
fri, ligger bakåt rigtad mot svalget, kan framkastas. 
Vadbenet (tibia) längre än lårbenet (femur). 
De arter, som höra till detta slägte, uppehålla 
sig 1 träsk, dammar, pölar, diken och andra isynner- 
het stillastående vatten, och ur dessa uppstiga de 
blard gräs och växter mest på lågländ mark. De 
lefva af jordsniglar, insekter, insektlarver, metmaskar 
m. m. och förtära aldrig bär eller frukter. Blott lar- 
verna lefva af växtämnen. Hannen, som är mindre 
