VANLIG GRODA. St 
Äfven bortfaller hornöfverdraget på käkarna; munnen 
blir bred; gälarna försvinna sedan lungorna äro fullt 
utbildade. Så utvecklade Grodungar förekomma ända 
från Juli månad; de äro likväl icke aflingsföra hvar- 
ken under nästa eller de två följande åren; ingen Grod- 
art fortplantar sig före 4:de året. 
I början af Augusti äro ungarna af denna Grod- 
art 6—7 linier långa, gröna eller gulgröna eler grå- 
bruna 0. s. v. med ett upphöjdt snedt streck långs 
hvardera ryggsidan, ett upphöjdt merendels brunt A 
eller ,| på framryggen, ett svart band genom ögonen, 
begränsadt nedtill af ett hvitt sreck; svartaktiga band 
öfver skenklarna och benen; pupillen rundaktig; iris 
guldfärgad, nedtill med inblandadt svart. — Några un- 
gar eller ännu ej fullväxta Grodor träffar man icke på 
lekplatsarna. De vistas dock på fuktiga ställen mer- 
endels nära vatten, i hvilket de med ett skutt springa 
ner, då någon fara nalkas. 
Födoämnen : Redan under sednare stadium af 
larv-tillståndet börjar Grodan att, jemte väx-ämnen, 
njuta animalisk föda; och sedan hon fått fyra ben, 
mistat stjerten och stigit på land, lefver hon endast 
af djurämnen. Dessa bestå i metmaskar, sniglar, iglar, 
insekter och larver. Äfven förtär hon fiskrom, fisk- 
yngel och svagare Amfibier. Flugor och andra insek- 
ter fångar hon på det sätt att hon framkastar sin lån- 
ga klibbiga tunga och griper dem. 
- Nytta och skada: En förståndig Landthushålla- 
re ser gerna grodor på sina ängar, trädgårdar och 
fält. Någon skada göra de icke, om ej der fiskdam- 
mar finnas, der de anses göra skada på rom och yn- 
gel; men det är alldeles ogrundadt att de förtära smul- 
tron och andra bärsorter i trädgårdarna. Deremot göra 
de icke obetydligt gagn derigenom att de förtära en 
mängd skadliga sniglar, maskar och larver, i trädgår- 
