ÄTLIG GRODA. 91 
len, känner man ännu icke att hon förekommer någon- 
städes på Skandinaviska halfön. Uppgifterna i våra 
äldre Faunor har jag icke funnit bekräftada. Utom 
Skandinavien förekommer hon i hela det öfriga Euro- 
pa: Danmark, Tyskland, Frankrike, Schweitz, Italien 
o. s. v. (Men, enligt TH. BeiL, icke i Irland, England 
eller Skottland) ") och hon är på de flesta ställen 
den allmännaste Grodart. Hon vistas mer i vattnet än 
föregående art och hon träffas vanligast deri under 
alla årstider. Dock ser man henne äfven stundom på 
landet. Hon sitter då ej nedtryckt som Paddorna, utan, 
nästan liksom hunden, på underböjda bakben och stöd- 
jande sig på frambenen. Så sitter äfven föregående 
art, och liksom dennas består dess gång i fortsatta vida 
skutt med de långa spänstiga bakbenen. 
Dess läte är vida högre och skarpare än före- 
gåendes och har man blott en enda gång hört henne 
skrika, så igenkänner man henne lätt äfven på långt 
afstånd. De naturforskare i södra Europa, som beskrif- 
va denna Groda, hvilken der förekommer i alla stilla- 
stående vatten, omtala äfven hur besvärlig dess gran- 
skap är genom sina starka och uthållande skrik under 
sommarnätterna. Då en eller två börja skrika, instäm- 
mer snart hella kärret i ett larmande skrän. Det är 
isynnerhet hannen som åstadkommer det mesta larm; 
honornas läte är ej så gällt. Hannarna hafva på hvar- 
dera sidan af halsen en rund blåsa, som fylles med 
luft och hvarigenom ljudet förstärkes. 
Denna grodart framkommer långt sednare än före- 
gående, nemligen ej före slutet af April eller början 
+) På sistnämda ställe skall förekomma en Groda, som Tu. 
BELL pag. 102 kallar R. scotica, dock utan att beskrifva hen- 
ne. Det är omöjligt att derefter afgöra om det är en egen 
art, eller en varietet. Kn 
