KLOCKGRODA. | 93 
gomttänder. Tungan bred, rundaktig, fästad med hela 
undre sidan. Frambenens tår 4, aftunnade och i spet- 
sen afrundade, vid basen förenade genom en kort hin- 
na; handlofven försedd med en rund knöl under tum- 
men och en dylik under 4:de tån. A1:sta tån kortast; 
2:dra och 4:de lika; 3:dje längst. Bakbenen med 5 
tår, förenade genom hel simhud; innersta tån kortast; 
dernäst 2:dra; dernäst 5:te; dernäst 3:dje; 4:de längst. 
Fotvristen har en rund knöl vid roten af kortaste tån. 
Öfra kroppssidan beströdd med runda vårtor, hvarde- 
ra försedd med en brun punkt (en por för slemafsön- 
"dring), undra sidan slät med mycket glesa ytterst små 
vårtor, äfven försedda med en por. 
Vistelseort och lefnadssätt: Klockgrodan tillhör 
ursprunligt det sydligare Europa; till Danmark, Hven 
och Skåne har hon först blifvit införd, samtidigt med 
Karpen, af Danska Rikskansleren PEbER OxE, som hade 
åtskilliga egendomar i Skåne och som äfven egde Ön 
Hven, der Klockgrodorna ännu i dag, likasom i Dan- 
mark, kallas PeoveEr Oxes fröer. I Skåne förekommer 
hon fläcktals; jag har hört henne i kärren nedanför 
Trelleborg, vid Svedala, m. fl. st. äfven förekommer 
hon vid Börringe, Andrarum, Jordberga, Söfdeborg o. 
s. v. (Lin. Skånska Resa). Under fortplantningstiden, 
som inträffar i slutet af Maj och Juni, samt äfven stun- 
dom eljest vid väderskifte, låter hannen höra ett doft 
ljud, som har en icke obetydlig likhet med en på af- 
stånd hörd klockringning. Då det kommer från djupet 
af vattnet, tycker man att det är från långt håll, oaktadt 
det är på några få famnars afstånd och just detta ökar 
illusionen. Linné yttrar sig derom i Skånska Resan (p. 
123): ”Korngrodorna skreko mot aftonen, liksom man 
hade på långt håll och halfva milen hört ringt med 
stora klockor, fastän de voro nog nära i pussarna. 
Det förefaller mig helt sällsamt före, att detta djurets 
läte skall höras liksom långt bort ifrån. Om man om 
