106 VATTEN-ÖDLOR. 
ken; för att komma dit, krättrar hon, hvarvid hon 
begagnar sina hårda bruna tåspetsar. Endast under 
fortplantningstiden förekommer hon i vatten. 
Fortplantaing: Denna infaller i Juni och för sig 
går mest om nattetiden i sådana stillastående gyttjiga 
vatten som vid bräddarna äro beväxta med rör och 
säf. Hannarna skrika vid parningstiden starkt och 
deras skrik skall likna Löfgrodans. Äfven hos denna 
art utgå äggen i två smala strängar. I September 
mista ungarna stjerten och stiga på land. 
Födoämnen: desamma som föregåendes. 
2:;dra Underordningen: Med stjert försedda 
(Urodela). 
Kroppen långsträckt, nästan trind, försedd med 
fyra fötter och, äfven i utveckladt skick, en lång 
stjert; trumhinnan dold, ingen yttre öronöppning; tun- 
gan fastväxt; intet bröstben; små spår till refben, 
anal-öppningen en långsgående springa. 
De hithörande Amfibier hafva i yttre kroppsfor- 
men likhet med ÖOdlorna och de räknades af Linné 
till samma slägte. De äro dock både efter yttre och 
inre kännetecken Batrachier. De hafva naken hud, 
utan plåtar eller fjäll; de sakna klor på tårna och 
hafva aldrig mer än fyra tår på framfötterna, fem på 
bakfötterna. De hafva ej mer än en hjertkammare 
och ett med skiljevägg försedt hjertöra. Hufvudet är 
nedtryckt och munnen bred, liksom hos Grodorna; de 
"hafva tänder i begge käkarna och två långsgående 
rader i gomen. Ögonen hafva två ögonlock. — De 
leka i vatten, och äggen befröas inom modrens kropp. 
De undergå förvandling; Larverna andas, liksom Gro- 
dornas, först med gälar, hvilka äro yttre och greniga. 
Skandinavien har af dessa djug ej mer än ett 
enda slägte, nemligen: 
