STÖRRE VÄTTEN-ÖDLA. 107 
Slägtet: Vatten-Salamander eller Vatten- 
ödla (Triton Laur.). 
Stjerten på sidorna hoptryckt, åtminstone utåt ba- 
kre hälften; ingen porös svulst bakom ögonen; han- 
nen har, under fortplantningstiden, en fenlik kam på 
rygg och stjert samt en hudflik vid öfverläppen. Fram- 
fötterna 4 tår, bakfötterna 5. 
De djur, som höra till detta slägte, vistas dels i 
vattnet och dels på landet. De äro stumma; de haf- 
va icke något slags skrik; ej en gång under fortplant- 
ningstiden F). De försöka aldrig att bitas. De lefva 
af animalisk föda: vatteninsekter, flugor, grodrom m. 
m. De leka i vatten, två eller flera hannar följa då 
en höna, men de förenas ej genom parning som Gro- 
dorna. Honan, som alltid är större än hannen, lägger 
äggen ensliga i vattnet, der de fastklibbas vid något 
blad eller ört. — Alla hafva fena vid stjerten under 
fortplantningstiden; men hos en del har hannen der- 
jemte en tandad eller naggad kam långs ryggen och 
baktårna kantade med hinna +). De infrysa stundom 
i is, och återfå [Hf då isen, hvari de sitta infrusna, 
tinar upp. Ännu om sommaren ser man dem ibland 
infrusna i isstycken, som ligga i iskällare. Äfven dessa, 
oaktadt de i flera månader varit utan synbart lif, blifva 
åter lefvande, då isen smälter kring dem. 
1. Större Vattenödla (Triton cristatus Laur.). 
Edin. Huden kornig; ofvan grönsvart, med mer 
eller mindre tydliga svarta fläckar; inunder pomerans- 
färgad med svarta fläckar; sidorna beströdda med hvi- 
ta punkter. Gomens tandrader parallela skilda. Han- 
+) Dock skola de gifva från sig ett knorrande läte då man 
vidrör dem (BECHST-.). 
=x) Denna periodiska förändring har gjort att åtskilliga nomi- 
nal-arter blifvit uppförda, 
