110 VATTEN-ÖDLA. 
tvåklufven, hvit tjock. Testes böneformiga blekgula; vasa 
spermatica maskformiga slingriga. Pomeransgula appendi- 
ces. Lungorna valsformiga smala långa. | 
Honan vårtiden har äggledarena stora uppdrifna, mask- 
formiga ,- med mogna ägg uti dem. Ofvan dem ligga två 
stora klasar af omogna ägg. 
Vistelseort och lefnadssätt: I källor, kärr, dam- 
mar och andra stillastående vatten är denna vatten- 
ödla icke sällsynt. Nästan på samma tid eller några 
dagar sednare än Rana temporaria, ser man henne re- 
dan i rörelse. Hon står då nära bottnen i vattnet, men 
enslig, och könen börja ej söka hvarandra -förr än 
vårvärman lifvar och manar dem. Kring medlet af 
April eller stundom något förr, ser man könen sam- 
mans. Två eller tre hannar ses oftast kring hvar hona. 
De följa henne hvart hon går; då hon stannar, tränga 
de sig kring henne, vidröra med nosen än hennes si- 
dor än hennes hufvud och svaja med den breda, bjert 
färgade stjerten, som jemte de gula tårna gör, under 
rörelserna i vattnet, en egen effect. 
Efter medlet af April är honan äggstinn. Då äg- 
gen äro mogna, nedgå de i äggbehållaren; hannen ut- 
gjuter då sin mjölk, som gör en liten hvitblåaktig sky 
i det klara vattnet, intränger genom anal-öppningen och 
befröar de ägg, som ligga der närmast. Honan fäster 
sina ägg, som äro något aflånga, trubbigt afrundade 
och omgifna af ett blibbigt ämne, ensliga på blad af 
vattenväxter, och enligt Rusconr's och BeLr's iaktta- 
gelser, lägger hon med tillhjelp af bakfötterna, bladet 
i ett veck kring hvarje ägg. Småningom utvecklas der- 
ur Larven, som på sidorna af halsen får utstående 
fransade gälar och hos hvilken främre extremiteterna 
först utvecklas, hvarefter de bakre framträda. Sedan 
extremiteterna äro fullt utvecklade och alla andra kropps- 
delar fått sin blifvande form, utvecklas efter hand Lun- 
gorna, och gälarna aftaga i lika mån och försvinna 
