43 
nas i de gamla Peruanernes grafvar. De utmärka 
sig i synnerhet genom en ”artificiell” platthet i nac- 
ken. W. anser dem hafva många drag af likhet 
med de nuvarande Hinduernes cranier, och tror, 
att detta folk kommit från södra Asien, befolkat 
Nordamerika, men blifvit derifrån undanträngt till 
Sydamerika af de röda Indianerna, som torde hafva 
kommit från nordligare trakter af Asien. Han är 
böjd för att anse minnesmärkena hafva en ganska 
hög ålder. [Om Mortons förut nämde åsigt be- 
finnes grundad, att Irokeserne voro Peruanernes 
stamförvandter, så torde den kunna tjena till 
upplysande af detta ämne]. (Sillim. Journ. vol. 
34, p.å. 
Om en del af dessa grafhögar lemnar RB. C. 
Taylor en högst intressant skildring (i Sillim. 
Journ. vol. 34, p. 88). De äro talrika i vissa di- 
strikter af hela landet, men kring norra delen af 
Misisippi, utmärka de sig genom högst egna for- 
mer. Ej långt derifrån skola lemningar finnas ef- 
ter staden Aztalan, hvarifrån Mexicanerne, enligt 
sina traditioner, leda sitt ursprung. ”T. kunde ej 
komma till detta ställe, men vid höjden af sjön 
Michigan, kring Wisconsin floden, fann han en 
otrolig mängd jordhögar, som hade form af fyr- 
fotade djur, liggande på sidan, vanligen af mer 
än 100 fots längd. På ett ställe sågos några så- 
dana djurfigurer, som föreställde ett djur med 
svans, de fleste voro utan svans. Några funnos, 
som liknade figurer af menniskor, andra af foglar. 
Menniskoben träffades alltid uti dem, men de be- 
skrifvas ej. Liken synas vara lagde på marken, 
hvarefter högen blifvit uppkastad öfver dem. De 
nuvarande Indianerne hafva ingen tradition om 
dessa högars uppkomst, men de pläga ofta be- 
grafva sina döda, 1 sittande ställning, uti graf- 
