65 
något mera plantigrad. Gulo och Viverra-arterna 
visa fullkomligt denna karakters underordnade be- 
tydenhet. 
Mustela-familjen utgöres vidare af 3 serier, 
som slutas med Meles, hvilken måste räknas hit, 
vill följe af tandbildningen, men som utgör en öf- 
vergång till Procyor &c. i Björn-Familjen. De 
uppställas sålunda: 
£:o med transv. knöl- 2:o transversell knöl- 3:o fyrkantig knöl- 
tand, brun, under tand; habitus af 3:o tand,grårandig färg, 
mörk färg; lika klor långa framklor &c. 
på alla fötterna &c. $ 
falsk 
ANP +: Mustela  Melogale Meles 
jie 3 : Putorius Afrik. Zorilla. Mephitis 
| OTCEA salictis 5 ”Ratel”. Mydaus. 
Dertill Lutra, (Pteronura?) och Enhydris såsom 
öfvergångsformer till Skälarne. 
[Härvid anm. Ref. att Gulo tyckes inrymmas 
jemte ”Mustela”, som vi hellre ville benämna Mar- 
tes. Om några af slägtnamnen se längre ned. 
Melogale bör heta MHelictis evl. Wiegm. Arch. 
1838, p. 391]. 
Till Hundfamiljen föres Hyena, som hörer 
dit både genom sin habitus och tändernas bildning, 
oaktadt dessas olika antal. Mellan Canis och Vi- 
verre står Otocyon, som har 3 knöltänder. Hi 
verre gränsa slutligen intill Procyonr och Nasua, 
som utgöra öfvergången till Björnarne. 
Blainville lemnar äfven en öfversigt af hela 
Rofdjursordningen, uti sin afbandling om Indiens 
Mammalia, Ann. Sc. Nat. vol. 8, p. 273, (1837). 
Waterhouse indelar rofdjuren i 6 familjer: 
”Canide”, ”Viverride”, ”Felide”, ”Mustelide”, ”Ur- 
side”, och ”Phocide”. Hyxna anses vara en af- 
vikande form närmast Viverre. Meles, Gulo m. 
Prof. Sundevalls Ärsb. 1837—184o0. 5 
