70 
och föreslog det nya slägtnamnet Lamictis ibid. p- 
278. — Samma år beskref Muller sin Potamo- 
philus barbatus från Borneo (1 Tiidsechr. voor Nat. 
Gesch. 5, p- 140). Alla dessa 3 beskrifningar igen- 
kändes af Wiegmann (Archiv. 1839, 2, p- 425), 
såsom tillhörande samma djurart. Den lefver som 
en Utter och skall, enligt Wiegmanns åsigt, förhålla 
sig till Viverra, såsom Lutra till Mustela. — (Fal- 
ska. kindt. 3, roft. +, knölt. 3, fötterna ha simhud). 
(Se äfv. Fror. Not. 1839 Maj, p- 167 , Mullers 
beskr.). 
”Pteronura” (borde vara Pterura) Sanbachi från 
Demerara är äfven ett märkvärdigt utterartadt djur, 
som utgör en mellanform af Lutra och Enhydris. 
Framfötterna äro såsom på Lutra, men bakfötterna 
likna dem på Enhydris, med de 2 yttre tårna 
längst. Svansen är kantad af en bred horisontel 
hinna. — Charlesw. Mag. 1 (1837) Wiegm. Arch. 
1838 1, p. 285, med fig. vid Arsb. — Taylors 
Ann, 2, 2806. c 
Utterns parningstid synes ej vara rätt bestämd 
(Wiegm. Arch. 1838, p. 131). En ny art, Lutra 
Poensis, fr. Fernando Po, beskr:s af Waterhouse 
Zool. Pr. 1836, p. 60. 
Skelettet af Enhydris beskrifves af Hodgson i 
Zool. Proc. 1836, p.- 59. 
Muöstelings Gray anmärker att knöltändernas storlek va- 
rierar betydligt hos olika individuer af mustela- 
arterne (Zool. Proc. 1836). Lichtenstein lem- 
nade en afhandling öfver de Mustela-artade dju- 
rens tänder. 
Lefnadssättet af Mustela minor (Callmänna 
vesslan”) beskrifves af en skottsk författare (se 
Fror. Not. 1839 Oct., XII, 3.). Den är allmän i 
Skottland ; ”blir der 83 tum lång (i Tyskland blott 
7 Rhenl. tum)”. M. Erminea är der sällsynt. 
