101 
blir mera sannolikt, att Pallas hade rätt utv att an- 
se den amerikanska Bison för att vara af samma 
art med den europeiska. I Preussen dödades den 
sista Bison år 1755. (Bull. de Petersb. 1 p. 53. — 
Ann. Sc. Nat. 1837, 8). Yuwterligare direkt bevis 
på detta djurs förekommande i Caucasus, lemnar 
Nordmann (Bull. de Petersb. 1838, p. 305. ln- 
stitut :1839;-N:o. 2573: Isis 11839, p. 643):- Den he? 
ter på Awchasiska språket Adompe. Några små 
olikheter mellan Polska och Caucasiska exemplar 
anföras på båda ställen. — Det skulle i sanning vara 
förvånande om ej sådane funnes hos individuer som 
lefva under så olika förhållanden). 
På samma sätt som Bison i Lithauen och vild bo- 
Kronhjorten i Skåne, har en ursprunglig vild Sr AG 
race blifvit bibehållen i Skottland, i 4 skogsparker 
som äro öfverlefvor af den fordna caledoniska sko- 
gen, hvilken sträckt sig tvert öfver landet, söder 
om Edinburg (mellan Tweed och Glasgow), De 
fyra ställena äro: Chillingham-park , tillhörig Grefve 
Tankerwille, Lynn park i Cheshire, Hamilton och 
Charthley-park. Det var isynnerhet från det först- 
nämda stället som Hindmarsh meddelade under- 
rättelser vid mötet i New-Castle. Dessa djur äro 
nu aldeles hvita, med silkeslent hår; så stora som 
de större tama racerne, viga i sima rörelser och 
till formen ganska lika en del s. k. ädlare tama 
boskapsracer. På ett af de nämde ställena hafva 
de svarta öron. 1 Chillingham park bafva förr 
sådane förekommit, äfvensom fläckiga individuer, 
men genom deras bortskjutande har racen nu blif- 
vit konstant hvit. Det är obekant när Chilling- 
ham parken blifvit inhägnad, men det har skett 
före de sistförflutna 200 åren, under hvilken tid 
man har tillförlitliga traditioner derom. - I Boéthn 
Historia Scotorum, utgifven t$526 omtalas de vilda 
