102 : 
kvita oxarne i Caledomska skogen, hvilka då bör- 
jade blifva sällsynta, och det är väl intet tvifvel 
underkastadt, att de som nu finnas bärstamma di- 
rekte från dem. De torde vara den enda nu lef- 
vande, verkligen vilda lemning, at stammen will 
vår hemtamda boskap. De äro ganska skygga, till 
och med svåra att få se, och tyckas harva mycken 
Iikbet i seder med kroevhjorten (Taylors Ann. 2 p- 
274 — och, med vigtiga historiska tillägg, i Fror. 
Not. April 1839, X. 6). [En undersökniog af de- 
ras Öfverensstämmelse, och olikbeter (till färgen m. 
m.) med dea nyss förut nämda, nu utdöda, vilda 
oxarten i Preussen, Skåne m. m., vore högst önsk- 
värd]. 
Nya Arter. Bos brachycerus fr. Sierra Leona, uvimärkt af 
Capra. 
oformligt stora öron och korta bakåt liggande horn; 
utan hänghud; lik B. pegasus Griff. Gray i 'Tavlors 
Ann. 2 p. 284, med fig. — Bibos subhlemachalus 
Hodgson Proc. of the As. Soc. of Bengal Juni 1837, 
är Bos fromtalis Tambert, och &£. silhetanus Fr. 
Cuvier, enl. Delessert, Rev. Zool. 1839 p.- 129, 
der äfven beskritning finnes. 
Ovis Nahoor från Himalaya, se Zool. Pr. 
1838 p- 89. 
Schinz om de vilda getarterna, i N. Schweitz. 
Denksehr. 1838 p. 1—25, tab. 4—4 De somlef> 
va på pyreneerne anses utgöra en egen art, C. py- 
renaica Sch.: hannens horn hafrva mera likhet med 
honans. 
Antilope Ogilby om antelopgenus Kemas, Z. Proc. 
1837 p. 81. Instit. 1838 p. 311. 
Id. om 2 lefvande Anteloper: Buffons Kob och Koba 
ibd. 1836 Oet. 
Id. nya arter: ibd. Nov. 1836 (Isis 1438 p. 213): 
Ixalus Probaton (n. gen.?) efter ett enda skinn, 
”kanskeen Antelop: A. Ixalon”; ”synes sakna horn”. 
