108 
PHOCACEA. — Öfversigt af. Ordnin 
Svensk literatur. i 
ÅS Om den skälhundsart , som lemnar ett finare 
Skälen. -pelsverk (Fur seal) erhålla vi skattbara, ehuru ej 
fullt tillfredsställande underrättelser af R. Ham il- 
ton. Den är en Otaria och anses vara densamma, 
som blifvit beskrifven under namn af Phoca falck- 
landica och longicollis, men aldrig varit rätt känd. 
Framfötterna sitta jemt vid midten af kroppen, 
hafva en bred hinnkant, men sakna klor.  Bakföt- 
terne hafva långa klor. Huden är ganska tunn, 
betäckt af täta mjuka hullhår och mera spridda, 
hvitgrå, vid roten svarta stickelhår. & är 63 fot 
lång; honan blir ej hälften så stor, blott 33 fot lång. 
— Denna art lefver i polygami: en hane har om- 
kring 20 honor. De gå till lands i Nov., Dec. 
Först komma hannarne, som mvänta honorna, 
hvarefter parningen sker i hela December. Dräg- 
tigheten varar nära ett år, under hvilken tid kö- 
nen blifva tillsamman. Ungarne äro tjenlige att: 
gå i vattnet i Februari. De unga eller gamla in- 
dividuer, som ej äro skicklige till fortplantning, 
komma till landet i Februari, för att under de 
följande 2 månaderne fälla hår. — De vigtigaste 
upplysningarne om detta djur fås af Kapt. -Wid- 
dells resa mot Sydpolen 1825. Cook var en af 
de första som vände uppmärksamheten på vigten 
af denna skälbunds fångst. Den fanns då i otalig 
mängd vid Falklands öarne , hvarest den nu är 
fullkomligt utrotad; den har bibehållit sig vid S. 
Georgien , S. Orkneys, och isynnerhet Sydshetland. 
Genom Cooks officiella berättelse efter dess resa 
1771, uppstodo spekulationer, så väl på tran af 
flera arter, särdeles den gigantiska Ph. proboscidea, 
som på hudar af denna art. Blott från 5. Georgien 
har årligen kommit skältran till London för 1 
gen, se 
