115 
och isynnerhet Europeerne, först intagit nya län- 
der, utan att någon Steller varit med, som åt ve- 
tenskapen bibehållit underrättelsen derom. Många 
af de djur, som vi anse för utdöda sedan uråldriga 
tider, torde hafva lefvat närmare vår tid än vi 
nu tro. 
Öfver Manati från Orenoco hafva vi af Hu m- Lamanti- 
boldt erhållit en utförlig afhandling, författad för YR 
nära 40 år sedan och nu, jemte en god figur, in- 
förd i Wiegmanns Archiv 41838, samt åtföljd af 
literatur-historie och artkritik af Wiegmann. I 
Amerika finnas 2 bestämda arter, som af W. kallas 
M. australis (Americanus auct.) på fasta landet till 
199 S. lat. och 
M. latirostris Harlan från Westindien. 
M. Senegalensis är den tredje kända arten. — Det 
är den förstnämda som Humboldt beskrifvit, ef- 
ter en hona af öfver 9 fots längd. Tänderna äro 
blott + kindtänder. I gomen ligger en stor knöl; 
som passar till en håla i den korta underkäken, 
och bakom dessa har underkäken en upphöjning, 
svarande mot en fördjupning i gomen. Denna 
bildning upplyser förhållandet med Stellers be- 
skrifning på en enda benknöl i hvardera käken 
af Rytina, som tjenade i stället för tänder, hvil- 
ken beskrifning man förr ej förstått. Tungan är 
kort och alldeles fastvuxen i underkäken. Nosen 
är smal, lång, med stor tvärhuggen öfverläpp. 
Af naglar finnas blott rudiment ”under huden.” 
'Tarmen är ganska lång (108) fot. Magen 2-delt. 
Lungan sträcker sig utmed ryggen ända till nära 
stjerten, och har en ofantlig vidd. Diaphragma 
kommer härigenom att sträcka sig längre nedåt 
ryggen än på andra djur. Namnet Manati är 
caraibiskt, och härleder sig alldeles icke från Manus. 
Djurets fötter äro ej heller på något sätt hand- 
