119 
äro försedde med morrhår, hvilket upphäfver en 
af de stora olikheterna mellan hvalar och andra 
Däggdjur. Cetaceernes länge kända bäckenben sva- 
rar mot os ischi, ej mot os pubis; den öfriga delen 
af pelvis är fibrös, men dock tydlig och särdeles 
egnad att sprida ljus öfver betydelsen af bäckenets 
delar: ossa innominata äro att betrakta såsom 
förbeningar i bukmusklernas aponeuroser. Delfi- 
nernes s. k. 4:de mage är blott en del af duode- 
num. Luktnerverna finnas, men äro rudimentära. 
Hörselorganerna hos samma art beskrifvas af 
Breschet, Ann. Sc. Nat. X (1838) pe 221 
Om D. Tursio, Wright i Charlesw. Mag. 
1838 p. 609. — D. Fitzroyi Waterhouse Zool. 
Proc. 1838 p. 23 [synes Ref. nog lik D. Novze 
Zeelandizx]. — Delphinorhynchus micropterus , Nouv. 
mem. de Brux. XII med fig. 
Af Beales Natural history of the SpermtVhale 
utkom en ny tillökt upplaga 1839, (London, hos 
van Voorst). B. har varit läkare på 2:ne sydpols- 
expeditioner för hvalfångst och säger sig hafva sett 
tusental af Spermacetihvalar. Han nekar bestämdt 
flera arters tillvaro, äfvensom hvalarnes vattenblås- 
ning. Physeter kan vistas ”1 å 13 timme” under 
vattnet, och säges ”hemta sin föda på stort djup”. 
Denna upplaga är tillökt med djurets osteologi 
[enl]. Charlesw. Mag. 1839 p. 250, hvarest en vac- 
ker planche förekommer, visande åtskilliga ur vatt- 
net uppspringande cachelotter, hvilka dock äro 
dubbelt för - stora i förhållande till de derjemte 
afbildade menniskorna. — Se äfv. Ann. Sc. Nat. 
XI p. 3791. 
Debell Bennett säger ( Zool. Proc. 1836 
— Isis 1838 p. 217) att af Physeter macrocephalus 
är hannen dubbelt så lång som honan (> 60, Q 
28—35 fot). Skillnaden är således större än hos 
Arter. 
Physeter. 
