124 
Ornithologi. 
Artkännedomen bland foglarne fortgår med 
en så stor hastighet, att under de fyra sår, för 
hvilka vi. redogöra, hafva öfver 500 arter blifvit 
beskrifne såsom nya, hvilket är mycket då man 
besinnar att hela antalet af kända arter blott kan 
skattas till 5 å 6 tusende, och att foglarne tro- 
ligtvis äro till artantalet fullständigare kände än 
någon annan djurklass. Men ju hastigare tillväxten 
af materialier sker, desto kännbarare blir bristen af 
en på säkra karakterer grundad systematik, af just 
de ordningar, som innefatta det vida större antalet 
arter, och af hvilka det mesta nya tillkommit, nem- 
ligen sångfoglarne och de med dem närmast be- 
slägtade formerna, hvarföre man ofta stannar i 
ovisshet om hvarthän de talrika nya slägtena böra 
hänföras. Många försök att sammanställa och ord- 
na massorna göras dock alltjemt, men upptäckan- 
det af de yttre karakterer, som finnas, för de na- 
turliga grupperna, och dessas användande vid sy- 
stematiken, förblifva ständigt ett af vetenskapens 
mest trängande behofver: till följe af den enformig- 
het som råder i foglarnes bildning, äro de små 
Yttre ka-formskillnader som finnas, svåra att uppfatta. Emel- 
rakterer 
för sång-lertid hafva Keyserling och Blasius framställt 
foglarne. 
ett verkligt zoologiskt kännetecken för hela sång- 
fogel-ordningen (i Wiegm. Arch. 1839 p.- 332), 
som består deruti, att alla de med sångapparat 
försedde foglarne, och, nästan endast dessa, hafva 
bakre sidan af tarsus beklädd af en alldeles slät, 
hornartad hud, utan intryck eller fördelning. 
Hos Lärkorna synes dock derpå suturer, som äro 
fortsättningar af dem mellan sköldarne, frampå 
