125 
tarsus "). På foglarne af alla de öfriga ordnin- 
garne, är den bakre sidan af tarsus nätlikt, sköld- 
likt m. m. fördelad. Författarne, som, isin förut 
nämda Europeiska fauna, på ett berömvärdt sätt 
fortsätta framställandet af formkarakterer, anse sig, 
genom nämde formförhållande, hafva visat den 
första , af yttre delarne hemtade, verkliga karakter 
för sångfoglarne, hvilket Ref. gerna skulle bejaka 
i fall han ej ansåge sig hafva sjelf lemnat en fullt 
ut lika allmän karakteristik af samma fogelordning, 
uti en år 1835, under namn af Ornithologiskt sy- 
stem, i Vetenskaps Academiens Handlingar införd 
uppsats, hvars syftemål just är att framställa form- 
karakterer, men som förblifvit obekant, till och 
med för Tysklands Ornithologer, hvilka annars 
noga pläga känna literaturen. Denna karakter är 
hemtad af vingarnes bildning, baktåns storlek och 
klornas form. Vingtäckfjädrarne äro nemligen hos 
alla sångfoglar så fåtaliga och korta, att de största 
betäcka vida mindre än hälften af armpennorna 
(Remiges cubitales f secundarie); hos de öfriga 
foglarna äro de talrika, och räcka långt öfver 
hälften af samma pennor. De enda undantagen 
från denna karakters uteslutande giltighet utgöra 
Menura och en del af Picus, hvilkas vingtäckfjäd- 
rar likna sångfoglarnes; men dessa slägten äro ge- 
nom tårnas och klornas form tillräckligt skilde 
från dem. — Efter den af K. & BI. funna ka- 
rakteren skulle Trochilus kunna anses höra till 
sångfoglarne. — Cypselus ,  Caprimulgus ,  Coracias , 
Merops och Alcedo, som vanligen uppräknas bland 
+) Flera liknande undantag förekomma dock bland utländska 
fogelformer, t. ex. det med Troglodytes affina slägtet Scyta- 
lopus (se längre fram), några bland Meliphagide, alla 
Tyranni, Coracine&, Casmarhynchi m. fl. Ampelis-artade fog- 
lar, som hafva tarsens hakre sida reticulerad. CS. 
