Apteryx: 
lefnads- 
sätt. 
168 
med utsträckta vingar, simmar med lätthet. D. hade 
2 gånger sett denna art simma öfver S:ta Cruz flo- 
den, på ett ställe hvarest den har 400 famnars bredd 
och stark ström. I September och Oktober träffas 
dess ägg öfverallt på slätterna, kringspridde eller 
flera tillsamman: de förra bh aldrig kläckta; de 
sednare, som kunna vara 20—350 eller mera, äro 
lagda af flera honor, och skola ensamt rufvas af 
hannarne. — RB. Darwiniä håller vingarne tätt in- 
till kroppen då den springer; äggen äro omkring 
15 i hvarje bo, blekblå och smalare än den före- 
gåendes. Kallas Åvestruz Petise. 
Den märkvärdiga, men förut ganska föga kän- 
da Apteryx australis , som kan anses för att vara 
Nya Zeelands Struts, har under dessa åren blifvit 
närmare känd. Den är ej större än en tupp, har 
hårlikt hängande fjädrar, inga vingpennor, och 4 
tår på fötterna. Näsborrarna sitta vid spetsen af 
näbbet, som är långt och smalt. : Dimensionerna 
anföras strax nedanför. — Då Apteryx står stilla 
håller den vanligtvis hufvudet neddraget mellan 
skullrorne, med näbbet rakt ned mot jorden. Den- 
na fogel finnes i de mörka, stora skogarne, på 
Nya Zeelands norra del, hvarest den kallas Kivi. 
Den är ett nattdjur, gömmer sig om dagen i täta 
snår o. d. och går om natten ut för att söka sin 
föda, som utgöres af insekter, mask o. d. Den 
lefver parvis, lägger blott ett ägg, nära så stort 
som ett gåsägg, i en enkel redde på marken; har 
ett hvisslande läte, genom hvars efterapande infö- 
dingarne pläga framlocka fogeln, då den tages med 
hundar. — Den fångas äfven genom hastigt fram- 
visande af ett eldbloss, om natten, hvarigenom han 
blir så förvånad att han kan tagas med händerna. 
Annars springer den ganska starkt, och nyttjar äf- 
ven fötterna till försvar mot små: hundar, som ofta 
