Cygnus. 
176 
att ej unga och fullvuxne särskilt uppföras; men 
med beskrifningarne ensamt skulle man ingalunda 
kunna vägleda sig i detta arbete. Förf. har der- 
emot, i stället för karakterer, uti inledningen öf- 
ver genera, lemnat figurer af skelettet och luft- 
strupen, samt i den speciella beskrifningen, för 
hvarje genus insatt ett trädsnitt i texten, förestäl- 
lande den typiska artens näbb och fot. Öfverhuf- 
vud äro dessa figurer goda. Vid slägtet Polysticta, 
som ensamt innefattar Anas Stelleri, har dock ett 
näbb blifvit insatt, som tyckas snarare vara afbil- 
dadt efter en Clangula. Uti ett så omfattande ar- 
bete blir det alltid svårt att undvika en viss in- 
conseqvens uti arternes fördelning i genera. Denna 
hade dock här kunnat blifva vida mindre, genom 
antagandet af ett mindre antal slägten. Man fin- 
ner t. ex. åtskilde, sl. Anas (typ. boschas), Qver- 
qvedula (typ. A. erecca) och Cyanopterus (typ. A. 
querquedula); hvaremot de mycket olika arterna 
A. leucocephala och dominiea stå tillhopa uti ge- 
nus Erismatura. Bland anmärkningar mot namnen 
kan anföras att Latbams AZ caryophyllacea är Ey- 
tons Dendrocygna arcuata, och ej hans Callichen 
caryophyllaceus. 
Öfver slägtet Cygnus hafva många skrifter 
blifvit utgifna. En monografi, af Räppell, fin- 
nes uti Mus. Senkenb. vol. 3, hvarest 10 arter upp- 
räknas, bland hvilka dock inbegripas AA. Moschata 
och Gambensis , emedan de hafva: lora nuda. — 
Uti Lessons öfversigt af slägtet, Revue Zool. 1839, 
p. 321, anföras 8 arter. 
Naumann och Wiegmann lemna under- 
rättelser om Svanarterne, i Wiegm. Arch. 1838. 
Brehms C. islandicus är äfven funnen i Tyskland; 
den anses skild från C. Bewicki, hvilken den skall 
likna 
