185 
Af Gervais uppräknas 27 arter Amphibier från 
ma Afrika trånn. Sc: Nat: VI; p;/ 308: fArs 
terne visa der stor öfverensstämmelse med dem i 
södra Europa, så att blott få nya tillkomma. 
Af Siebolds Fauna Japonica har ett häfte till- 
kommit, som innefattar ormarne, bearbetade af 
Schlegel och Temminck. Endast 10 arter äro 
funne på Japan, och af dem äro 3 hafsormar. 
Flera andra arbeten, som afhandla särskilta 
länders Amphibier nämnas i det föregående, under 
Zoologi i allmänhet, pag. 17 och följ. 
En högst besynnerlig egenhet hos Amphibierna Vivipara 
i södra delen af Chili anföres af Gay (Comptesi Chili. 
rendus II, p. 322), att de föda lefvande ungar, 
nästan alla, äfven af sådane familjer, som i hela 
den öfriga kända verlden äro äggläggande. Man 
har således här, ej blott vivipara snokar, iguaner 
m. m., utan till och med grodor, t. ex. flera arter 
af slägtet Rinella. G. skall hafva funnit alla dessa 
exempel inom en rymd af ett par mil. 
Brehm framkastar tvifvelsmål mot de allmänt Ormarnes 
gängse berättelserne om de stora ormarnes förmåga att ri 
sluka större djur. Han anmärker, att en 11 fot och att 
E - Se tjusa an- 
lång Python har ganska mycket besvär för attdra djur. 
svälja en höna, el frågar huru det är möjligt att 
en 20 fots lång Boa eller Python skulle kunna 
svälja en get, tiger eller menniska. Troligtvis är 
detta omöjligt, hvilket dessutom bestyrkes deraf, 
att i de länder, hvarest dessa ormar finnas, frukta 
invånarne ej för dem. [Det fabulösa i de af 
Brehm = betviflade berättelserna, synes ytterligare 
deraf, att man omtalat menniskor, som blifvit slu- 
kade af ormar och åter lefvande uttagne, hvilket 
är så orimligt att de som sammansatt dessa fabler, 
säkert aldrig haft ett begrepp om huru en sådan 
orm beter sig, för att svälja sitt rof. Han krossar 
