197 
, Lefnadssättet af ÄAlytes (Bufo) obstetricans be-Rana. 
skrifves af 'Tschudi i Isis 1837, pag: 702.  Parnin- 
gen föregår hastigt, och varar ej under flera da- 
gar såsom de nligg grodornas.  T. har ej fått 
se den, men tror att den sker på landet och ej 
1 vattnet. Åggsträngarne lägga sig kring hanens 
baklår och häfta sjön fast, samt qvarsitta tills ungen 
kryper ut. Denna art går aldrig i vattnet men 
gräfver gångar i jorden. Hanarne lefva några till- 
hopa, honorna lefva ensamme. 
Anm. om Pelobates fuscus, Siebold, i 
Wiegm. Archiv 1838, p. 375. — v. d. Hoeven 
hänförer den till sl. Bombinator, emedan den 
C”Bufo fuscus”) är försedd med tänder. se Institut 
1838, p. 83. 
Bufo calamita finnes ymnigt vid Gallovay i 
Skottland enl. Jard. Mag. 1, p. 294. 
Bibron, om Triton cristatus och marmoratusSalaman- 
i England, Zool. Proc. 1838, p. 23. De anses SÖS 
som verkligt skilda arter, hos den förre är öfver- 
läppen så utvidgad, att den bakåt öfvertäcker den 
undre, hvilket ej sker på Tr. marmoratus. 
Lesson om Salamandra elegans från Frank- 
rike, Revue Zool. 1839, p. 199. Den har ingen 
crista dorsalis, men om den verkligen bör anses 
för en egen art är svårt att efter den citerade be- 
skrifningen inse. 
Flera underrättelser hafva erhållits om ett gi-Gigantisk 
ä alaman- 
gantiskt, salamander-artadt djur från Japan, af Dr der från 
fots längd, hvaraf Siebold hemfört ett exemplar, ”P2n- 
som , åtminstone ännu år 1838, efter 7 års förlopp 
förvarades lefvande i Leyden. Det hålles der i 
ett stort vattenkärl och födes med fiskar. Schle- 
gel benämde det Salamandra maxima och Tem- 
minck kallade det, i inledningen till fauna Japo- 
nica, Triton japonicus. Sedan fann v. d. Hoeven 
