205 
dre laget, hvilka med sin kant något öfverskjuta 
de förutvarande, och ofvanpå denna kant bildas 
en ny fortsättning af öfre laget, med nya celler. 
efter denna åsigt är fjället tjockast i midten, och 
dess central-del är äldst. Tänderna sägas bildas 
från focus så, att då de blifva större flytta de sig 
utåt mot kanten, och andra uppkomma innanför 
dem vid focus. Det silfverfärgade lag, som finnes 
på fjällens undre yta, består af cristaller, hvilka 
innehållas i fjällets ytterhud. 
Focus är vanligen hos Malacopterygii slät 
(”uni”) utan corpuskler, och belägen vid  fjällets 
medelpunkt. Hos andra fiskar är den försedd med 
stora brosk-corpuskler (”granuleux”) och då alltid 
belägen närmare fjällets fria kant. Detta är vanliga 
förhållandet hos Acanthopterygii (Ann. Sc. Nat. XI, 
p- 337. — Institut 1839, p. 215. — Fror. Not. 1839, 
XI, 2, samt 1840, B.d XIIT). 
Då förf. i sin temligen vidlyftiga afbandling, 
på allt sätt söker framställa sin egen förtjenst och 
sina föregångares okunnighet i detta ämne, måste 
man beklaga att han ej gifvit oss en bättre syste- 
matisk öfversigt än den, af honom mycket klan- 
drade, som Agassiz lemnat. Jag är nu ej i till- 
fälle att kunna afgöra i hvad mån han har rätt 
i alla sina påståenden, men kan anföra ett svar 
af Agassiz, som finnes infördt uti Jamesons Ed. 
New. Philos. Journ. Jan.—April 1840, och i Fror. 
Not. 198. AA. anförer deruti att Mandl alldeles orätt 
uppfattat hans afbandling om fjällen, och betviflar 
flera af de tillägg som M. gjort. I synnerhet ne- 
kar han helt och hållet läran om  fjäll-tänderna 
sasom varande sjelfständiga organer, och säger be- 
stämdt, att de ej äro annat än sågtänder eller tag- 
gar från kanten af fjällets lameller, samt att roten 
som M. trott sig se, beror på en optisk illusion. 
