Gälarnes 
byggnad: 
208 
Byggnaden af fiskarnes gälar, nemligen af sjelfva 
de s. k. gälfransarne eller gälbladen, beskrifves af 
Treviranus (uti dess ”Beob. aus der Zootomie 
und Physiol. nach dessen Tod herausg. 8:o-hft. 1 
Bremen 1839). Hos de flesta fiskar stå gälbladen 
på bågarne i 2 rader, mellan hvilka "löper en; 
blott af slemhud betäckt, canal hvari nerver cch 
blodkärl gå fram. Hvarje enkelt gälblad utgöres 
af en hårdare stråle, som är klädd af slemhud och 
articulerar mot gälbågen. Slemhuden bildar utåt 
otaliga fållor, i hvilka gälarterernas ändar förgrena 
sig. Blodet återföres genom ådror, som förena sig 
till gälvener, hvilka ytterligare sammanflyta för att 
bilda aorta. — Utom denna vanliga form före- 
komma, hos några få fiskar, tvenne andra, nemligen: 
Cobitis fossilis och Syngnathus hafva, på gälbladen, 
utstående, tättliggande, transversella lameller i stäl- 
let för de nyss nämda små fållorna.  Ammodytes 
har enkla, 4kantigt trådlika, ihåliga gälblad; hvil- 
kas yta är genomdragen af täta, på de 2 bredare si- 
dorna tvärliggande kärl. Mellan dessa gälblad stå 
fina trådlika strålar, som hafva fjäderlikt stående 
hår (Valentins Repertorium 1840, p. 130). 
Hos Lepadogaster ciliatus äro gälbladen tråd- 
lika, ej förenade sinsemellan, men försedde med 
små blad, som, förstorade, se ut nästan som bla- 
den på en Sedum. De beskrifvas af Rathke i 
Mill. Arch. 1838, p. 441. Denna form afviker så- 
les föga från den förut nämda hos Syngnathus 
och Cobitis. 
Uti fiskarnes gälar har Bazin upptäckt små 
muskler (m. branchialis), hvaraf en ligger mellan 
hvarje två gälblad, och tjenar till att röra dessa: 
Institut 1839, p. 179, 185. — Fror. Not. 1839, Juni 
X,;18.— Vidare om samma ämne och om respiratio- 
nen 
