245 
Entomologi. 
Då man studerar insekternas lefnadssätt, träf- Insekter- 
far man ganska ofta fenomen, som tyckas på det 
tydligaste ådagalägga, att dessa små djur ledas i 
sina handlingar af en, på förnuft och egen erfa- 
renhet grundad beräkning, som skulle hedra sjelf- 
va menniskan. Det är i synnerhet för omsorgen 
om affödan, som insekternas konstfärdighet, liksom 
all annan rent djurisk instinkt, utvecklar sig, och 
det synes som om denna skulle nå sin höjd inom 
insektklassen. Reaumurs, DeGeers och flere en- 
tomologers arbeten äro uppfyllde af berättelser här- 
om och en hvar kan lätt öfvertyga sig, att dessa 
forskare sett och antecknat rätt, ty nästan hvarje 
insektarts lefnadssätt företer exempel derpå, om 
man blott förmår, att med tillräcklig ihärdighet 
och uppmärksamhet följa och uppfatta dem. Ett 
sådant exempel har nyligen blifvit utmärkt väl iakt- 
taget och beskrifvet af P. Huber hos några arter 
af slägtena Attelabus och Rhynchites. Dessa arters 
honor inlägga sina ägg uti blad, som de hoprulla 
i form af strutar, hvilka sedan skola innehålla lar- 
verne och tjena dem till föda.  Bladens hoprullande 
sker på olika sätt af olika arter. T. ex. den lilla, 
äfven i Sverige allmänna Rhynchites betulzx 
(”Attelabe femoral”) afbiter bladet tvärtöfver, i en 
dubbelt böjd linea, så att den afbitna delen endast 
sammanhänger med den öfriga genom bladets mid- 
telnerv; men äfven denna genombites till hälften, 
för att ej hindra arbetet. Derefter börjar hon att 
hoprulla det nära lösgjorda stycket, från det sma- 
laste sidohörnet, hvilket lättast låter böja sig, så, 
att bladets ofvansida kommer utåt; det motsatta 
nes in- 
stinkt. 
