Hörselor- 
Zan 
Fulgoras 
lysande. 
248 
gå rakt till stället. "Vid alla andra tillfällen hålla 
de antennklubban hopslagen och nedböjd. 
Antennerna hafva redan förr varit ansedda 
för att imnehålla hörselorganet; nu tror Clarke 
sig med säkerhet kunna uppgifva, att detta sinne 
har sitt säte uti deras basis. Han anmärkte nem- 
ligen att Carabus nemoralis satt under stenar lik- 
som lyssnande efter rörelse i granskapet, samt att 
den på samma sätt tycktes lyssna öfver daggmaskar- 
nes hål. Ledd häraf företog han sig att undersöka 
dess antenner, och fann, att sjelfva roten af an- 
tennen, som utgör ledknappen för dess rörelse mot 
hufvudet har, på undre sidan, en stor rund öpp- 
ning som tillslutes af ett lock, eller rättare en 
hinna. Denna öppning anser han vara insektens 
öra. Den synes ganska tydligt hos Carabi. Man 
ihågkomme att ett liknande organ i antennroten 
af de högre Crustaceerne blifvit ansedt för hörsel- 
organ. Clarke anmärker vidare att scapus eller 
första antennleden hos Carabus nemoralis har, of- 
vanför spetsen, ett borst, sittande i en betydlig för- 
djupning, och att spetsen af sista leden har en li- 
ten mjuk fläck. (Charlesw. Mag. 1838, p. 472. — 
Fror. Ni Not.: IN. 1); | 
Man antog förr, efter uppgift af —D:lle Me- 
riana, som reste I Sydamerika för att afmåla dess 
insekter, att Fulgora spridde ett starkt sken från 
den besynnerligt utdragna eller uppblåsta pannan; 
men sedan nyare resande bestämdt förnekat san- 
ningen häraf, har man allmänt börjat anse Meri- 
anas uppgift såsom grundad på ett misstag. Emel- 
lertid bekräftas den fullkomligt af Vesmacl, som 
anförer nya iakttagelser, att Fulgora om natten ger 
ett ganska starkt ljussken genom nämde del. (Ann. 
Soc. Ent. 1837, Bullet. p-. LXVII. — Institut N:o 
218). Då man har flera välkända exempel på ljus- 
fenomen hos insekter (t. ex. hela slägtet Lam- 
