250 
stras genom rörelse af. vingarne och thorax, samt 
Cicada hos hvilken ban, genom direkt observation, 
genom  tillslutande med talg af luftöppningarne, 
och genom sönderslitande af hinnan mellan thorax 
och abdomen förvissat sig, att luften från andhå- 
len hvarken bidrager till ljudet genom strömning 
öfver ljudorganet eller genom utspännande af hin- 
nan såsom ett trummskin. Solier hade nemligen 
uti en afhandling öfver Cicadas sång och sångap- 
parat, sökt bevisa, att luften från trache&e spelar en 
vigtig rol vid -insektljudens frambringande. Gou- 
reau bevisar sitt påstående ytterligare 1 samma 
tidskr. 1839, p. 551, derigenom att han tillslutit 
luftöppningarne med såpvatten, utan att någon 
bubbla förmärkts under ljudet, som likväl fortsat- 
tes till dess djuret af brist på respiration föll i 
vanmakt. Han nekar helt och hållet luftens bi- 
dragande till insektljuden, 'och påstår, att de en- 
dast äro mekaniska, frambragta genom friktion 
eller trumning. Då det blifvit berättadt att barn 
vid Nimes pläga locka till sig Cicade, genom att 
härma deras läte, hade G. företagit sig att noga 
observera dem, men ej funnit någon anledning att 
honan, som saknar sångapparat, leddes till hanen 
genom dess läte. Han anser Cicaderna, och insek- 
terna i allmänhet, gifva läte till följe af instinkt 
eller af ett behof att begagna de ljudapparater som 
de äga, ”et dans le desir de charmer leurs fe- 
melles”, men utan att dessa behöfva vägledas af 
ljudet. Detta är fullkomligt så, som man måste 
föreställa sig meningen med foglarnes sång. 
Lätet af Sphinx Atropos har ofta varit afhand- 
ladt ända sedan Reamur beskref det, och flera 
olika meningar hafva blifvit framställde deröfver. 
Nordmann hade trott sig finna det organ hvar- 
med detsamma frambragtes, uti en cavitet på si- 
