289 
hörer, att parningen endast sker under regn och 
oväder. Om solen visar sig under det hannen 
gräfver, eller till och med under sjelfva parnin- 
gen, så flyger han genast bort, och han sysselsät- 
ter sig endast under regnväder med honornas upp- 
sökande. Åggens utveckling och larverne äro ännu 
obekante:”” (Grells i Aon: Ent. "1837, p: 93. — 
Mittre, Revue Zool. 1839, p. 53, med tillägg af 
Guérin om hvad som förut varit i ämnet bekant). 
Grefve Mannerheim erinrar om den nog 
besynnerliga omständigheten, att en del stora Co- 
leoptera, särdeles af familjen Lamellicornia, som 
under Linnés tidehvarf, och förut, ej voro sällsynte 
i samlingar, 1 sednare tider ej blifvit återfunne el- 
ler ytterst sällan kunne fås; hvilket är anmärk- 
ningsvärdt, då man besinnar med hvilken ifver alla 
verldsdelars insekter nu samlas och föras till Europa, 
af personer som endast för detta ändamål göra 
vidlyftiga resor. T. ex. den beryktade Scarabeus 
Hercules , som enligt Forsström lefver i rutten 
ved på Anutllerne. Sc. Acteon skall, enligt La 
Cordaire lefva i Cayenne uti jordhålor, hvarest 
larverne föda sig af rutten ved. Utom dessa sak- 
nas nästan alla de stora, sedan äldre tider kända 
Scarabeerne i Dejeans samling. I Paris finnes 
de enda kända exemplaren af Goliathus Cacicus och 
Polyphemus ; för en G. magnus betaltes nyligen i 
England 12,000 Frances; man vet ej engång hvar- 
ifrån de härstamma, men anledning är att tro dem 
vara från Afrika, emedan G. micans finnes vid 
Senegal, och G. regius enligt Erman förekommer 
på ile de Prince i Guineiska bugten. I Peters- 
burg har man Sc. longimanus och Elephas, tro- 
ligtvis ur M:lle Merians samling. (Bull. de Mo- 
scou 1838, p. 225). 
Prof. Sundevalls Ärsb. 1837—1840: 19 
