348 
C. Crustaceer. 
Öfver Crustaceernes geograliska utbredning 
lemnar Milne Edvards en öfversigt i Ann. Sc. 
Nat. X, 1838, p. 129. Det är isynnerhet de stör- 
re arterna, Decapoda, som han afhandlar, och med 
afseende på dessa angifver han följande 14 natur- 
liga regioner: 
in Skandinaviska regionen, är fattig på arter 
af brachyura; utmärkes al Läkades arctica, Hyas 
aranea, Nephrops (Astac. norveg.), Idotea Entomon 
och en stor mängd af allmänna Hummern. 
2:o Celtiska regionen, från Nordsjön och Eng- 
land till Hariunade sträcker sig kanhända ända till 
Island. År klan på pu span utmärker sig ge- 
nom talrikheten af Oxyrhynchi och Portuni, men 
har få egna arter, hvilka ej förekomma i de två 
närgränsande regionerna. 
3:o Medelhafs regionen har större delen af ar- 
ter gemensamme med den sistnämda regionen, och 
dessutom flera utmärkta egna, t. ex. Lupa hastata, 
Lissa guttata, m. fl. 
4:o Canariska öarne antagas blott med ovisshet 
såsom centrum för en egen region. 
5:o Senegal och Congo äro föga kända, men 
derifrån har man flera egna och utmärkta former, 
t. ex. slägtet Sesarma. 
6:0 Afrikas östra kust; föga känd utom vid 
trakten af Isle de France; är utmärkt af en mängd 
lätt igenkänneliga arter, t. ex. Stenocinops cervi- 
cornis, flera arter Xantho, talrika Ocypode, Gela- 
FUL s0: S0 Yo 
7:o Indiska regionen, ända till Nya Guinea, 
är rikast på crustacea af alla kända verldstrakter, 
