350 
oöfverstiglig som torra landet, och derföre förekomma 
knappt några gemensamma arter vid Nordamerika 
och Europa. Dock finnas några som kunna simma 
väl, t. ex. Portuni, och just dessa äro vidsträcktast 
utbredde. Nautilograpsus minimus utgör ett märk- 
värdigt undantag; ty ehuru den ej sad simma är 
den dock den vidsträcktast utbredda af alla Cru- 
staceer. Den finnes vid I, rankrike, i Medelhafvet, 
vid Ile de France, Nya Holland, Chili, Vestindien 
och Pensylvanien. Detta kan dock förklaras deri- 
genom, att den fäster sig vid hafssköldpaddorna, 
af hvilka den blifvit kringförd. Ett annat ännu 
märkvärdigare exempel företer Nephrops norvegius, 
som är allmän vid Norrige och i Adriatiska 
hafvet, utan att finnas i möllsrliggasde haf. Förf. 
kan ej förklara detta, och det synes ej sannolikt 
att samma form skulle hafva ursprungligen upp- 
kommit i två haf, som äro belägna under så olika 
klimat. Nästan lika är förhållandet med Grapsus 
Messor , som finnes både i Medelhbafvet och i Indiska 
samt Röda hafven, men ej är funnen vid andra 
delar af Afrika. Möjligtvis kan denna gemenskap 
härröra från en tid, då näset vid Suez ej existerade. 
Vidare anförer författaren följande märkvär- 
diga allmänna resultater af sin försknings 
fin Arternas antal tilltager på ett hösta märkbart 
sätt mot 2qvator, och Hösse hastigt mot polerne, 
men individuernes mängd synas ej vara mindre i 
de kalla, än i de varma klimaterna. 
2:o Amerikanska kusterna äro i allmänhet långt 
fattigare på arter än de motsvarande af gamla con- 
tinenten. Det kända antalet arter af Decapoder i 
de olika regionerna är följande: 
I Skandinaviska reg. 15. Grönland har. . . .- 12. 
- Celtiska vi 182. 1; Förenta: Staterna om 
- Medelhafvet  — 114. 
