377 
är vanligen tryckning på skalet eller skador der- 
uti, hvarföre sådane musslor, som innehålla dem, 
igenkännas på någon oregelbundenhet i formen. 
Deremot synes intet yttre tecken på dem som haf- 
va perlor i manteln. — I Europa erhållas perlor 
nästan blott af Umo margaritiferus. De äro ej 
klara, såsom de orientaliska, och hafva derföre 
mindre värde; men de som äro af en ärts storlek 
kosta dock en dukat. Uti Bayern finnas perlfö- 
rande musslor endast i de åar och bäckar, som 
hafva brunaktigt vatten och flyta öfver ur- eller 
öfvergångsformation. Man bar uppgifvit att perlor 
kunde med konst frambringas, derigenom att små 
runda perlmorsbitar insläpptes mellan manteln och 
skalet i lefvande musslor, men dessa försök hafva 
alltid misslyckats för Förf., ehuru han gjort dem 
med nära bundrade individuer. (Isis 1838, p. 384). 
Johnston om Perlbankar vid Ceylon, i en 
artikel om Ceylons handel, i Asiat. Transact. 
1827: 1;p. 543. — Isis, 1838, p:n333. 
Stewart om perlfiske vid Ceylon, ibd., p- 
450:--Isis  ibd.;:p. 338 
Den bladiga strukturen uti skalet af Spondy- Mussle- 
lus varius beskrifves af Owen (i Charlesw. Magazin Ska oll 
1838, p. 407 och Zool. Proc. 1837, p. 63). Han 
jemförer bildningen af denna musslas skal, så väl 
som det af andra arter, hvilkas skal är bladigt, t. 
Ostronen , med lamellösa Gastropod-skal, t. ex. 
af Septaria Lam. och Zermetus gigas, samt med 
MNautilus-skalen. Hos dessa sednare är den bladiga 
strukturen högst utbildad, i form af tvär-lameller, 
som tillsluta reguliera kamrar i skalet. Härigenom 
återföres rodnader af Nautilus och andra polytha- 
lamiska snäckskal till den vanliga typen af mollusk- 
skal, som alltid bestå af lag, NER de yngre ligga 
innanför de äldre. Hos Spondylus, Bitton JAR 
