397 
vid. Hos de arter som sätta byssus, finnes en 
långsgående, djup ränna, under kanten af foten 
(buken), som utgöres af en tungformig muskel af 
utomordentlig rörlighet. Mot fotens spets slutas 
rännan i en tvärfördjupning, hvaruti hålen finnas, 
genom hvilka byssus-ämnet, eller silkes-ämnet, ut- 
kommer, från tvenne körtlar, som ligga 1 rännans 
kanter, eller bilda dem. Mot fotens basis öfvergår 
rännan i en stor fördjupning, i hvilken byssus- 
trådarnes ena ända fästas vid djurets kropp, ge- 
nom ett eget ämne, som afsöndras i caviteten. Den 
andra ändan af tråden fästes vid stenar och andra 
kroppar i vattnet. — De musslor som ej sätta 
byssus (Anodonta, Unio, Mya m. fl.) hafva ingen 
fåra under foten, som hos dem har vida mindre 
rörlighet. 
Flere olika former af byssus beskrifvas, jemte 
förklaring af deras bildning. Författaren synes 
hafva väl utredt detta, för kännedomen om muss- 
lorna, vigtiga ämne, och lemnat nöjaktiga förkla- 
ringar öfver allt, utom sättet hvarpå musslan för- 
farer, för att fästa ena ändan af tråden vid yttre 
kroppar och den andra ändan vid en cavitet af 
sin egen kropp. Åtminstone har jag ej af denna 
afhandling fått något tydligt begrepp derom, och 
skulle vara frestad att tro, att tråden ej bildas så 
som Förf. säger, genom byssus-ämnets nedflytande 
från spinnöppningarne till den cavitet i foten vid 
hvilken de fästas, utan snarare att de dragas, lik- 
som af spindlar och insektlarver, genast färdige ut 
ur Ööppningarne, och fästas ömsom vid en yttre 
kropp och vid caviteten i foten, genom fotspetsens 
och hela spinnorganets alternativa rörelse. 
Ett utmärkt arbete öfver Anatomien af de Garners 
Anatomi 
egentliga musslorna (”Conchiferous Lamellibranchiateoch indel- 
. ö ec , ning a 
Animals”) hafva vi erhållit af Garner. Det slutasConchacea. 
