411 
nyss förut af Ehrenberg omtalade, nykläckta 
ungarna äro nästan cylindriska, åt framändan tjoc- 
kare, och tätt beklädde af flimmertrådar eller vi- 
brerande cilier. De fästa sig under bladen af La- 
minarier med den smalare ändan, hafva då en 
munöppning i tjockare ändan, som kan cylindriskt 
utskjutas och öppnas till nära kroppens vidd, samt 
deromkring 20—530 långa trådlika, ej fullkomligt 
indragliga tentakler, och likna således en polyp. 
Sedan får kroppen tvärfållor, som bli djupare, tills 
den är fördeldt i många (ända till 14) tvärskifvor, 
som blifva flikiga i kanten. Den concava sidan är 
vänd uppåt, och den understa är med convexa si- 
dan fastsittande genom en liten stjelk, Slutligen 
aflösas de från hvarandra och simma fria omkring. 
Sars har nu följt ett sådant djurs utveckling ända 
till den utbildade formen af Medusa aurita, enligt 
ett meddelande i Wiegm, Archiv 1837, p. 406, 
och i Ann. Sc. Nat. vol. VII, 1837, p.- 248. Det 
är märkvärdigt att finna ett fortplantningssätt, som 
alltid sker, både genom ägg och genom delning 
till fria, af hvarandra oberoende individer, Hos 
Cyrteis 8 punctata har han funnit en utveckling 
genom knoppar, liksom hos Hydra, 
D:r Siebold i Dantzig upptäckte år 1836 att 
Medusa aurita har könen åtskilde på olika indi- 
viduer, och beskref i korthet äggets utseende från 
dess första outvecklade stadium, till dess ungen 
börjar simma fritt omkring. Ytterligare framställning 
häraf har han gjort i sitt, pag. 15 nämda arbete, 
Beyträge &c. Agget innehåller, före utvecklingens 
början, samma vesicula Purkinji och  fröfläck , 
som menniskans ägg. Hannarnes testiklar äro till 
det yttre fullkomligt lika honornas äggstockar, och 
skilja sig blott genom innehållet, som är små alf- 
långa kapsler, fyllde al spermatozoer, hvilkas rör 
Skilda 
kön; 
aga: 
