430 
utgjordes af lefvande infusionsdjur, blandade med 
något alger, löf af träden, små fiskar, t. ex. Ga- 
sterostei o. d., och att således dessa massor, då de 
torkades, hade, utom hårdheten, mycken likhet 
med  polerskiffer. Denna dy bildar en utmärkt 
god växtjord, genom sin förmåga att kraftigt qvar- 
hålla fuktigheten, så att den efter flera månaders 
torka ännu bibehåller någon fukt. Ehrenberg 
fann, att då den fuktades, äfven efter att hafva va- 
rit till utseendet fullkomligen torr, återupplifvades 
djuren och började röra sig. Endast då de blifva, 
genom artificiella medel, fullkomligen uttorkade, dö 
de. De upplifvas alltså vid hvarje regn och vi 
erhålla den förvånande underrättelsen att det mnä- 
stan öfverallt finnes en lefvande mulljord; smutsen 
på gator och i rännstenar utgöres till en betydlig 
del uf dessa periodiskt lefvälde varelser. I vattnet 
utgöra de föda för de flesta andra små vattendjur, 
hvilka dock lemna kisel-skalet--helt från sig. Det 
blir nu klart att de kunna utgöra hela massor af 
jordklotet.  Kiselmjölet och polerskiffern äro bil- 
dade i sött vatten, men äfven i hafvet föregår oupp- 
hörligt en bildning af samma beskaffenhet.  Kritan 
är en hafsformation och flintstenen består af infu- 
sorier som lefvat i hafvet. Referenten kan efter 
egen erfarenhet nämna, att man midt ute på oce- 
anen, både mellan tropikerna och i ishafvet, kan, 
inom en kort stund, medelst en någorlunda stor 
släphåf af flaggduk eller lärft, uppsamla göpenvis 
af ett slemaktigt ämne från vattenytan, som till en 
betydlig del består af infusionsdjur, och som utan 
tvifvel utgör födan för de otaliga större, eller för 
blotta ögonen synliga, crustaceer m. fl. djur som 
der lefva ”'). 
+) Litteratur till det ofvan afhandlade ämnet: 
Ehrenberg, äber das Massenverhältniss der jetzt leben- 
den Kiesel-Infusorien &c. Berl. Abbandl. 1536, p. 109. 
